Achillova päta (n): smrteľná slabina napriek zdanlivej...
sily a nezraniteľnosti (odvodené z gréckej mytológie).
Legenda vraví, že ako dieťa bol veľký bojovník Achilles ponorený...
svojou matkou do rieky Styx, aby sa stal neporaziteľným.
Nepodarilo sa jej však ponoriť členok, za ktorý ho držala.
Napriek svojej zjavnej nezraniteľnosti, mal mocný Achilles slabinu.
Smrteľná chyba, ktorá by spôsobila jeho definitívny zánik.
V dávnych časoch sa filozofi a vedci usilovali pochopiť svoj svet.
Dnes táto snaha pochopiť pokračuje pozorovaním a experimentami.
Ale od počiatku boli naše pozorovania vysvetľované pomocou sklíčka,
predom uznávanou vierou o tom, odkiaľ pochádzame.
V priebehu histórie, ľudia dospievali k záverom,
o ktorých si mysleli, že sú nevyvrátiteľné,
ako napríklad myšlienka, že Zem je stred slnečnej sústavy,
iba preto aby sa ukázalo, že tie myšlienky sú úplne zlé.
História ukazuje, že nesprávne interpretácie nášho sveta často viedli k chybám.
Dokáže teda veda skutočne odpovedať na základné otázky typu:
Z čoho vznikol vesmír? Ako to celé začalo?
Dokáže nás veda priviesť k rozhodujúcemu zdroju všetkých vedomostí?
Dnes mnohí veria, že evolúcia je nesporný fakt,
nepreniknuteľná útokmi, tak ako Achilles vo svojom zlatom brnení.
Dnes však existujú vedci, ktorí sa pozreli na dôkazy
a napriek tomu prišli k veľmi odlišným záverom o tom odkiaľ sme prišli.
Pozrieme sa teraz na hlavné piliere evolúcie očami 15 vedcoch s titulmi Ph.D.
A po podrobnejšom skúmaní údajného dôkazu našli smrteľné chyby:
Achillové päty evolúcie
[Prirodzený výber]
[Genetika]
[Pôvod života]
[Fosílny záznam]
[Geologický záznam]
[Radiometrické datovanie]
[Kozmológia]
[Etické implikácie]
[Christ's College Cambridge, kde študoval Charles Darwin]
[Prirodzený výber]
[Prirodzený výber: poháňací motor evolúcie?]
Mnohí ľudia vnímajú evolúciu ako poháňací motor evolúcie.
Tento údajne pomalý a postupný mechanizmus
poháňa zmeny vo vzhľade a správaní druhov v priebehu času.
Taktiež sa to aj nazýva prežitie najschopnejších,
to je však trocha mätúce, lebo nie sú to vždy
tí najväčší a najsilnejší, ktorí prežujú.
V skutočnosti je prirodzený výber hlavne o reprodukcii;
organizmus, ktorý mal v neskorších generácii viac potomkov bol
podľa definícii najschopnejším.
A to väčšinou aj nastane,
lebo nejaká variácia organizmu
mu pomôže, aby sa stal vhodnejším svojmu prostrediu ako iné.
Čiže každý hovorí o prirodzenom výbere
a predstavujú si to ako nejaký čarovný prútik.
Je to vysvetlenie všetkého.
Prirodzený výber je jednoducho diferenciálna reprodukcia.
Vo všetkých živých systémoch, vo všetkých populáciách,
niektorí jednotlivci sa množia viac ako iní;
to je prirodzený výber.
Ako príklad z mojej práce v mikrobiológie pôdy,
obzvlášť s degradáciou pesticídov,
keď pridáme pesticíd do systému pôdy, aby sme zabili burinu, hmyz alebo choroby,
v rámci populácii baktérii existuje časť, ktorá
dokáže znehodnotiť alebo využiť daný pesticíd ako zdroj uhlíka alebo dusíka pre svoj rast,
čiže v priebehu času budeme mať zmenu v populácii,
ale prirodzený výber nepriniesol do organizmu nové vlastnosti;
tie už existovali v tejto populácii.
Prvý krát, čo som videl kreacionistickú prezentáciu o prirodzenom výbere
som žasol nad tým ako som bol v minulosti slepý
v tom, že som si neuvedomil, že prirodzený výber dokáže pracovať iba na tom, čo existuje
a že dokáže pracovať iba na odstraňovaní toho, čo existuje.
A teda uvedomenie si, že to v skutočnosti neprodukuje
novú genetickú informáciu bola pre mňa ako výbuch bomby.
Čiže prirodzený výber je vhodný termín
na opísanie tohto procesu, cez ktorý sú odstránené tvory...
a organizmy, ktoré nie sú prispôsobené prostrediu;
tie, ktoré sú prispôsobené prežijú.
Čiže prirodzený výber nie je to isté ako evolúcia.
Prežitie najschopnejších nevysvetľuje príchod najschopnejších.
Ak si prirodzený výber vyberá iba z toho, čo už v populácie existuje,
tak ako potom nastáva evolučný vývoj?
Evolucionisti dúfajú, že mutácie sú poháňacím motorom evolúcie.
A keby to bola pravda, dnes by sme mali byť schopný vidieť stovky prípadov
mutácií, ktoré spôsobujú rast informácií.
Je tento Darvinistický proces, mutácie plus výber, je to kreatívny proces?
Je to ten kreatívny proces, ktorý hľadáme?
A odpoveď je: nie je to kreatívny proces;
proces mutácie-výber je vhodný iba pre doladenie systémov.
A to je presne to, čo vidíme v biológii.
Keby sme zvážili najčastejšie príklady evolúcie,
tie, ktoré vidíme v učebniciach a v takých veciach,
tie nie sú spôsobené pridaním nejakej vlastnosti,
ale zničením existujúcich vlastností.
Napríklad Warfarinová rezistencia u potkanov
alebo DDT rezistencia u komárov,
strata videnia u jaskynných rýb a jaskynných mlokoch,
strata fungujúcich krídiel u chrobákoch na ostrovoch so silným vetrom;
vo všetkých týchto prípadoch sú veci zničené mutáciami
a prirodzený výber má podiel na ich výbere;
zbavovanie sa ich je náhodou adaptívne.
Ale ľudia povedia, počkaj, veď vidíme ako sa...
objavujú nové druhy, či to nie je dôkaz evolúcie?
V skutočnosti to nie je, lebo to nie je problém pre kreacionistov.
Oboje, kreacionistický a evolucionistický model, predpokladajú vytvorenie nových druhov.
Chcem tým povedať, že Boh zjavne stvoril zvieratá...
so schopnosťou byť spestrené v priebehu času.
Takže, keď sa pozriete na červené vlky a šedé vlky; je...
jasné, že sú to vlci, ktorí pochádzajú z rovnakého predka.
Ale jediné, čo by sme my povedali je, že pochádzajú z dvoch...
tvorov podobných vlkom, ktoré vyšli z Noachovej archy.
Takže skutočný problém je definovanie toho, čo je druh.
Musíme mať na mysli, že druh
je slovo, ktoré bolo vytvorené človekom
a hranice medzi druhmi sú väčšinou rozmazané.
[„... Bol som šokovaný ako plne nepresné a svojvoľné...
je rozlišovanie medzi druhom a variácie.“]
Vedci používajú to slovo rôznymi spôsobmi, tým myslím geológov:
zvyknú rozdeľovať fosílie do rôznych druhoch podľa toho ako vyzerajú,
ale biológovia niekedy vravia, že niektoré zvieratá patria k tomu istému druhu,
ak sa dajú krížiť bez ohľadu na to aký majú vzhľad.
[Všetci členovia rodu Panthera sa môžu medzi sebou krížiť]
Ak sa nad tým zamyslíte obidve strany debaty...
stvorenie/evolúcia predpokladajú vytvorenie nových druhov.
Tým pádom, aj keď zjavenie nových druhov je potrebný pre teóriu evolúcie,
tak to nemôže byť dôkazom evolúcie, ak kreacionistický...
model dokáže urobiť ten istý predpoklad.
Dovoľte mi vám podať ďalší príklad. Bol som na Galapágoch.
Videl som leguány morské aj leguány suchozemské.
Nemajú rovnaký vzhľad ani správanie,
žijú v rôznych prostrediach, živia sa rôznymi vecami.
Boli označené evolucionistami ako dve odlišné, rozdielne druhy
a tvrdia, že boli oddelené na milióny rokov.
Avšak hybridné potomstvo týchto dvoch druhov existuje a dajú sa ľahko nájsť, čiže
nevyzerajú rovnako, ale môžu sa medzi sebou krížiť.
Zjavne vznikli z jedného základného druhu, ktorý sa dostal na tieto ostrovy,
ale sú naozaj odlišnými druhmi?
A to neplatí iba medzi leguánmi.
Videli sme už aj hybridizáciu medzi kosatkou čiernou a delfínmi,
somármi a zebrami, polárnymi medveďmi a grizzly medveďmi, levmi a tigrami
a mnohé s týchto krížení vytvárajú plodných potomkov.
[Vzorka Darwinových piniek zozbieraná z Galapágoch]
Keď Darwin prišiel na Galapágy zbieral informácie o pinkách
a hľadal zmenu v priebehu času.
Nebolo to, až o nejakú dobu neskôr, čo si uvedomil, popri tom ako nad tým premýšľal,
že pinky, ktoré uvidel pravdepodobne, skoro určite, vznikli z pinkách vo vnútrozemí.
Ale to sú iba variácie piniek a v skutočnosti dnes...
vieme, že mnohé z nich sa môžu medzi sebou krížiť,
čiže by nemali byť ani nazývané rôznymi druhmi.
Takže, to nie je príklad evolúcie v zmysle zmeny mikróboch k človeku.
Darwinová základná predstava vo svojom stromovom diagrame bol strom života,
že všetky živé bytosti pochádzajú z jedného spoločného predka.
Kreacionisti však majú myšlienku, naša myšlienka je to, že
všetky veci pochádzajú zo základných tried,
nie jedna, ale mnohé základné triedy boli stvorené,
a tie sa prispôsobili a špecializovali až kým sa nedostali do tvaru, ktorý vidíme dnes.
Čiže namiesto stromu, kreacionisti to vidia ako ovocný sad,
kde každý strom v sade je jedna základná trieda,
v ktorej konáre sú v skutočnosti druhy a veci, ktoré vidíme v prítomnosti.
Adaptácia a prirodzený výber sa podieľajú na tomto procese.
Myslím si, že príroda bola stvorená aby sa dokázala upravovať
a prispôsobovať sa okolnostiam, v ktorých živé organizmy sú.
Vidíme veľký potenciál variácie v prírode, ale skutočné novinky tam nie sú.
Ľudia hovoria o rôznych druhov a speciácii v prírode; to je niečo čo môžeme vidieť.
Ale to nie je to isté ako vytvárať nové štruktúry, nové informácie, to nevidím.
Môžete si predstaviť organizmus, ktorý začína s veľkým množstvom génov
a potom môžete povedať, dobre, v tomto konkrétnom...
prostredí, môžeme sa zbaviť tejto časti génov
a v inom prostredí s nátlakom na iný výber, v iných podmienkach
môžete stratiť inú časť génov.
Aj keď je pravda, že mutácie môžu niekedy vytvoriť nové vlastnosti,
vo všeobecnosti iba ničia existujúce vlastnosti a informácie, čiže
keď sa objavila v Afrike nová vlastnosť nazývaná kosáčikovitá anémia
pomohla ľuďom prežiť infekcie malárie. Bola to nová vlastnosť.
Ale v procese bol zničený gén hemoglobínu.
Takisto mnohé príklady rezistencii k antibiotikám v baktérii sú...
následkom zničenia génov, ktoré kontrolujú prechod veci do bunky.
Dôvod prečo baktéria dokáže prežiť je, že prenosný...
gén je poškodený, jed nemôže preniknúť dnu.
Je jednoduchšie poškodiť niečo, ako vytvoriť niečo nové.
Prirodzený výber a mutácie idú v podstate opačným smerom ako evolúcia.
Takže otázka je: ako funguje evolúcia?
[Zhrnutie prirodzeného výberu:]
[„Prirodzený výber“ nie je evolúcia]
[Dokáže iba „vyberať“ z už existujúcich informácii]
[Výber plus mutácie idú opačným smerom ako si evolúcia vyžaduje]
[Vznik nových druhov je predpovedaný obidvoma stranami]
[Prirodzený výber je súčasťou kreacionistického modelu]
[Genetika: Moderná genetika vs. Darvinistická evolúcia]
V skutočnosti, verím tomu, že genetika je najsilnejší argument proti evolúcii
a dôvod je ten, že keď sa pozriete na gény vo veciach
vidíte, že sú prenesené z generácie na generáciu,
ale zmeny, ktoré vidíte, mutácie, v skutočnosti poškodzujú gény.
[Gén (n): Dedičná časť DNA, ktorá obsahuje inštrukciu]
Čo biológia robí je to, že študuje genetiku,
genetickú informáciu, prenos genetickej informácie,
kontrolu genetickej informácie alebo v mojej oblasti, biotechnológiu,
ako to inteligentne zmeniť, aby sa vytvorilo niečo nové.
Darvinizmus nemá s tým nič spoločné. Náhodný prístup nič nevytvára.
Náhodnosť nemôže konkurovať inteligencii v pochopení prírody.
Organizoval som sympózium na Cornell Unversity
a téma bola biologické informácie.
A všetci vedci sa zhodli na jednej veci a tou je,
že informácie sú dôležité pre naše pochopenie toho, čo je život.
Informácie, sú v nejakom zmysle, to čo robí život životom.
A nehovorím iba o informácii ako nejaké dáta.
Hovorím o informačných a komunikačných sietiach vo vnútri bunky.
Jeden z najúžasnejších systémov prenosu informácii v bunke
zahrňuje spôsob ako sú bielkoviny zakódované a dekódované z reťazcoch DNA,
začnúc tými dlhými, krehkými a lepkavými reťazcami DNA,
úžasný stroj nazývaný RNA polymeráza ide po reťazci
otvára zvitky a kopíruje DNA do inej molekuly nazývanej RNA
a RNA používa trocha inú jazykovú konvenciu. Stále má štyri písmená ako DNA,
ale namiesto A, C, G a T, používa A, C, G a U.
RNA potom vychádza z jadra a iný úžasný stroj sa k nemu pripojí.
Nazýva sa ribozóm a je zodpovedná za preklad z jazyku RNA so svojím 4 písmenovým základom
do jazyku bielkovín so svojimi 20 rôznymi aminokyselinami.
Tri bázy na spodku TRNA sa zhodujú s trojpísmenovými skupinami na RNA.
Na druhom konci sú aminokyseliny, ktoré sa oddelia,
keď sa spájajú s rastúcim bielkovinovým reťazcom.
Ale proces ešte nie je hotový, lebo väčšina bielkovín...
potrebuje pomoc, na to aby sa správne zložili.
A tomu napomáhajú malé molekuly nazývané chaperony.
Spája ju sa s bielkovinou a ochraňujú ju popri tom ako je prenášaná
do molekuly tvaru melónu, ktorá sa nazýva chaperonin,
ktorá zloží bielkovinu do jej konečného tvaru.
Prenesenie z DNA na bielkovinu je nesmierne komplexný proces, ktorý používa...
presné a komplexné stroje na prekladanie medzi dvoma nesúvisiacimi jazykmi,
lineárny kód svetu DNA do trojdimenzionálneho kódu sveta bielkovín.
Keby sme sa pozreli na túto komplexitu a na tieto kódy v génoch
a na ich spoluprácu, na operačný systém bunky,
tak potom je to veľmi ťažké vylúčiť to, že za tým bola nejaká inteligencia.
A myslím si, že to je to čo kreacionisti vidia v týchto systémoch.
Ako táto neuveriteľná komunikačná sieť, ktorá...
existuje aj v najjednoduchšej bunke, ako vznikla?
No, potrebujete tri veci na to aby to vzniklo, po prvé, potrebujete jazyk.
Nemôžete si ani predstaviť komunikačný systém bez jazyka,
lebo v bunke sú odosielatelia a prijímači.
Po druhé, potrebujete komunikačné kanály a siete,
je to podobné hardvéru, ktorý umožňuje používanie internetu.
Po tretie, musíte mať zmysluplnú informáciu
ktorá je prekladaná do jazyka a prenesená pomocou komunikačných kanálov.
Informácie sú v srdci bunečnej funkčnosti.
Vedeli ste o tom, že bunka má aj svoju poštu?
Existujú špeciálne molekuly nazývané kinezíny,
a tie sú zodpovedné za dodávanie balíčkov rôznych kusov do rôznych časti bunky.
Ale po svojej ceste idú na vopred určené destinácie.
Bez takéhoto systému adresovania by bunka ani nefungovala.
Informácia, komunikácia a jazyk.
To sú nemateriálne celky a vznikajú pomocou inteligencie
a sú navzájom spojené, čiže nemôžete mať jedno bez druhého. Všetky musia vzniknúť naraz.
Ale informácie v génoch sú oveľa komplikovanejšia ako sme si na počiatku mysleli.
V skutočnosti gény obsahujú niekoľko úrovní, niekoľko dimenzií informácií.
Začíname s jednodimenzionálnym reťazcom nazývaným DNA.
Nad ním je obrovská dvojdimenzionálna sieť interakcií
rôznych častí génov medzi sebou.
Potom musíme zložiť DNA do trojdimenzionálneho tvaru,
ktorý mení tvar v štvrtej dimenzie, čas.
Aby to bolo ešte viacej komplikované, v prítomnosti je známe, že...
väčšina častí génov kóduje viac ako jednu vec v tom istom čase.
Je skoro nemožné vylepšovať prekrývajúce sa kódy,
lebo ak vylepšíte jeden z kódov, tým ničíte alebo poškodzujete jeden z ďalších kódov.
Čiže prekrývajúcimi kódmi myslím samozrejme to, že...
rovnaká sekvencia DNA má v sebe viac ako jednu správu,
a to je dnes veľmi, veľmi jasné.
Mnohé z týchto prekrývajúcich kódov sa nachádzajú v takzvanej odpadovej DNA.
Vzhľadom na to, že iba dve percentá génoch skutočne kóduje bielkoviny,
vedci sa rozhodli pred desaťročiami, že zbytok sú...
nedôležité odpadové zvyšky z našej evolučnej histórie.
Ale v prítomnosti sa už vie, že tento pohľad je dosť naivný,
keďže genomická revolúcia ukázala, že časť génov, ktorá...
nekóduje bielkoviny je v skutočnosti dosť aktívna.
Nie na vytváranie bielkovín, ale na vytváranie niečoho podobného k DNA, nazývané RNA,
čo je jedna z bunečných ťahúňov, ktorá často pôsobí...
na produkciu bielkoviny v celom priebehu procesu.
Odpadová DNA takisto obsahuje veľa iných kódov
na kontrolovanie mnohých rôznych funkcií bunky.
[Známe funkcie odpadovej DNA]
Takže v podstate mnoho vedcov už vie,
že myšlienka odpadovej DNA bola úplne zlá
a bude zapísaná do histórie ako jeden z najväčších omylov vedy
a bola poháňaná ideologickou oddanosťou Darvinistického konceptu.
Mýtus podobný mýtu odpadovej DNA je ten, že ľudská...
a šimpanzová DNA je na 98 percent identická.
Toto číslo sa neustále znižuje, čím viac sa dozvedáme o genetike
a číslo je dnes už o veľa nižšie ako minulé odhady.
Ale na čísle v podstate nezáleží, lebo ľudia a šimpanzy...
vyzerajú podobne, chováme sa tak trochu rovnako,
žijeme v rovnakých prostrediach, živíme sa rovnakými potravinami.
Aj kreacionisti aj evolucionisti predpokladajú, že budú podobní geneticky.
Kreacionisti jednoducho veria tomu, že to je...
spôsobené rovnakým dizajnom, nie spoločným predkom.
Avšak, keď uvažujeme iba nad ľuďmi, je to šokujúce ako sme si podobný jeden druhému.
A ak by sme vylúčili nedávne mutácie, ako kosáčikovitá...
anémia alebo dedičná slepota, viete, všetky tie zlé veci,
dokázali by sme dať celú diverzitu svetu ľudí do jedného pôvodného páru ľudí.
Ale máme jeden problém a nezáleží na tom, či sa pozeráme...
na genóm človeka, šimpanza alebo ktorýkoľvek iný genóm,
a ten problém je, že informácie sa degradujú a...
mutácie sa kopia v populáciách v priebehu času.
Tak som študoval genetickú entropiu za posledných 13 rokov,
a je to naozaj veľký problém,
a to je niečo široko uznávané genetikmi,
a to je problém, že sa mutácie hromadia v ľudských génoch,
a to sa dá najlepšie ukázať, keď uvažujeme nad tým v osobnej sfére.
Vo vašom tele a v mojom tele, máme okolo troch nových mutácii zakaždým, keď sa bunka delí.
Takže to je vážne, pretože je to dôvod prečo zomierame.
A teda dôvod prečo starneme a prečo sa všetky naše...
systémy začnú rútiť je vďaka tomu procesu mutácií
a hromadenia zlých mutácií v našich génoch.
To je dôvod prečo máme hornú hranicu života.
Problém je však ešte väčší,
lebo my samozrejme už vieme, že sme smrteľní.
Ale my prenášame časť našich mutácii svojím deťom
a oni pridávajú k ním ďalšie mutácie, a tie prenášajú na svoje deti,
a tie pridávajú ďalšie mutácie a prenášajú ich na ďalšiu generáciu.
Takže to nie je iba problém pre ľudí, ale pre celú ľudskú rasu.
A logicky, ľudská rasa prechádza opačným procesom k evolúcii.
V podstate, ľudská rasa sa degeneruje, ľudský genóm hrdzavie ako auto.
Dokáže prirodzený výber vyriešiť tento problém?
Nie.
Predstavte si miestnosť plnú ľudí.
Teraz zabite len tých s najhoršími a najzjavnejšími mutáciami.
Čo vám zostane?
Poloprázdna miestnosť ľudí, ktorí stále majú o 60 až 100 mutácií viac ako ich rodičia.
Ak každý je mnohonásobný mutant
a ak každá generácia je viac zmutovaná ako predchádzajúca,
jediné, čo výber dokáže urobiť je spomaliť degeneráciu zabitím úplne najhorších prípadov.
Nezastavuje to zvyšovanie počtu mutácií v populácií v priebehu času.
Čiže genetická entropia je závažná.
Nie je závažná iba preto, lebo zasahuje osobne nás, naše deti a naše vnúčatá,
je skutočne závažná, lebo je smrteľná.
Je absolútne smrteľná genetickej teórii evolúcii.
Lebo to znamená, že to všetko ide dole vodou, nie hore.
[„Prečo nie sme už 100 krát mŕtvi?“ Evolucionistický genetik Alexey Kondrashov]
Všetky moderné vedecké dôkazy poukazujú na úpadok a zničenie pôvodne dobrého dizajnu,
inými slovami, dobré informácie sa stávajú horšími.
Ale odkiaľ prišli tie dobré informácie v prvom rade?
Ako začal život?
Aj podľa evolucionistického scenára by musela byť prvá bunka nesmierne komplexná.
[Genetika zhrnutie:]
[„Informácie“ sú potrebné pre život, ale nepochádzajú z prirodzených procesov]
[Viera, že 98% našich génov je odpad bola obrovskou chybou]
[Obidve strany predpovedajú genetickú podobnosť medzi organizmami s podobným vzhľadom]
[Genetická entropia je závažný problém pre evolúciu]
[Genetika je silným spojencom kreacionistického modelu]
[Pôvod života]
[Pôvod života: Dokážu ho známe fyzikálne procesy vysvetliť?]
Všeobecná teória evolúcie vraví, že všetky živé bytosti pochádzajú z jedinej bunky,
a táto bunka pochádza z niečoho podobného prvotnej polievke.
A pre mňa ako chemika, najťažší problém evolúcie...
je pôvod prvého života z neživých chemikálií,
a to sa bežne nazýva chemická evolúcia.
Väčšina ľudí počula o Miller-Ureyovom experimente...
a dodnes sa stále nachádza v mnohých učebniciach.
Chceli uvidieť, či organické molekuly môžu vzniknúť z anorganických predchodcov.
Tak zobrali jednoduché chemikálie a pustili ich cez iskrovú komoru
a väčšina produktu, ktorý dostali nemalo väčšiu hodnotu ako hnedý decht,
lebo náhodné chemické reakcie vytvorili náhodné molekuly
a áno, našli aj niekoľko aminokyselín, ale v zmesi ľavo a pravotočivých foriem.
Ale to čo nenašli boli špecifické aminokyseliny, ktoré sú kritické pre život.
Nenašli nukleotídy, nenašli žiadne veľké biomolekuly.
Na to aby sme získali živé veci, potrebujeme veľa obrovských molekúl,
a to znamená, že musíme dostať malé molekuly, ktoré sa dajú spojiť do veľkých molekúl.
Problém je, že chemikálie nereagujú takýmto spôsobom.
Všetko čo som sa naučil v reálnej chémií ukazuje, že reakcie prebiehajú opačným smerom
k tomu, čo je potrebné aby vznikol život z neživých chemikálií.
Ktorýkoľvek chemik, ktorý by sa pokúšal to urobiť by nesmel mať v reakcii vodu,
pretože voda zvykne poháňať reakciu opačným smerom k malým molekulám.
Avšak prvotná polievka by nevyhnutne musela obsahovať veľké množstvo vody.
Takže je to posledné miesto, kde by sa ozajstný...
chemik snažil vyrábať bielkoviny alebo DNA.
Ďalší problém chemickej evolúcii je to, čo sa nazýva problém chirality.
Čiže aminokyseliny a bielkoviny a cukry v DNA sa vytvárajú v dvoch...
formách zrkadlovo obrátených k sebe, podobne ako vaša pravá a ľavá ruka,
ale všetky aminokyseliny vo vašom tele sú ľavotočivé a všetky cukri a DNA sú pravotočivé.
Ale prvotná polievka by obsahovala rovnaké množstvo obidvoch,
a je to veľmi komplikované získať zmes jedného druhu.
Prvotná polievka samozrejme nemá na to potrebné znalosti,
a preto je úplne nevhodná k vzniku života.
Najbežnejší scenár evolucionistického vzniku života sa nazýva RNA svet.
V ňom si predstavujú oceán alebo jazero plné molekulami RNA,
ktoré dokážu produkovať samé seba, a to by sa pomaly vyvinulo na prvý živý organizmus.
RNA svet je zúfalý pokus, posledná šanca, chytanie ničoho
a je úplne nevedecká.
Neexistuje žiadna RNA, ktorá dokáže kopírovať samu seba zo svojich...
vlastných stavebných materiáloch bez pomoci nejakej bielkoviny.
A teda je to nečestné pre evolucionistov tvrdiť, že RNA svet je možný.
A čo je ešte horšie, RNA je menej stabilná ako DNA.
Vo vašich bunkách, každý deň nastane asi milión poškodení DNA.
Väčšinou sú opravené neuveriteľne zložitým a úžasným opravným systémom bunky.
Ale ak RNA je menej stabilná ako DNA
a DNA si vyžaduje vynikajúci systém opráv aby prežilo v priebehu času,
ako potom môže byť RNA svet hodnoverný?
Taktiež, stavebné kamene RNA sú tri druhy:
musíte mať cukor, bázu a fosfát,
a tieto tri sa prirodzene nespájajú, aby vytvorili nukleotidné bázy potrebné pre RNA.
Takže od začiatku máte problém dokonca aj v nájdený stavebných materiáloch RNA.
A súčiastky stavebných kameňov sú veľmi nestabilné,
ribóza a bázy sa rozkladajú veľmi rýchlo.
Enzýmy sú taktiež potrebné ako katalyzátor v bunke a...
RNA to dokáže urobiť vo veľmi limitovanom rozsahu,
to je prečo evolucionisti odvolávajú na myšlienku počiatočného RNA sveta.
Ale skutočnosť je, že v živých bunkách enzýmy s...
bielkovinovým základom vykonávajú väčšinu práce.
Takže život nejakým spôsobom musel prejsť z RNA enzýmov, ktoré majú
iba veľmi malú podporu, k týmto úžasným bielkovinovým enzýmom.
Ako a kedy toto nastalo?
Enzým je molekula, vlastne je to katalyzátor,
ktorý veľmi zvýši rýchlosť reakcie bez toho, aby bol zničený v tom procese.
Chcem tým povedať, že existujú niektoré veľmi nutné enzýmy potrebné pre život,
ktoré urýchľujú reakciu až desať na 18 krát,
čo znamená, že by tejto reakcii, ktorá sa uskutoční za stotinu sekundy u živých organizmov
trvalo milióny až miliardy rokov, aby nastala bez enzýmu,
takže potrebujeme tieto enzýmy, aby existoval život.
Ak prirodzený výber nedokáže vysvetliť tieto enzými,
tak jediné čo majú evolucionisti je náhoda. Takže je táto náhoda prijateľná?
Tak uvažujme nad tým, že aj najjednoduchší možný živý tvor
by musel mať viac ako 350 enzýmov, aby fungoval.
A enzýmy sú vyrobené z veľmi presných sekvenciach aminokyselín.
Tak buďme veľmi štedrí k evolucionistovi
a predpokladajme, že iba 10 aminokyselín v každom enzýme musí byť presných
A teraz vypočítajme si pravdepodobnosť, dajme tomu 350 enzýmov,
každý s iba 10 aminokyselinami, ktoré musia byť presne správne.
Šanca, že by to nastalo je ako odhadovanie 5000 miestneho PINu prvý krát.
Aj 4 miestny PIN vo vašej banke by mal byť dostatočnou ochranou pre vás
a banka vám povie, že ak by ho niekto uhádol,
to znamená, že ste ho museli nechať niekde ležať.
To sa nestalo náhodou, tak o koľko viacej by to bolo možné pre 5000 miestny PIN?
Nikto to neuhádne náhodou.
Takže tu máme skutočný problém sliepky a vajca
pretože informácie v DNA si vyžadujú enzýmy na ich čítanie,
ale inštrukcie na vybudovanie týchto enzýmov je v DNA,
ktoré nemôžu byť prečítané bez enzýmov.
Tak čo vzniklo prvé, enzýmy alebo DNA?
Väčšina bunečných procesov, vrátane takých vecí ako DNA replikácia a syntéza bielkovín,
sú poháňané molekulou nazývanou ATP,
a motor ATP syntázy je jeden z divov vesmíru.
Je to malý elektrický motor, ktorý potrebuje každý druh života.
Tento otáčavý motor používa protóny na to, aby generoval spin,
a ten používa na to, aby spájal molekuly ADP s molekulami fosfátu,
vytvárajúc ATP, čo je adenozíntrifosfát.
Všetok život je založený na ATP, nazýva sa to aj energetickou menou bunky
a vaše telo produkuje svoju váhu ATP každý deň.
A tento motor pracuje s účinnosťou skoro 100%.
ATP je komplexná a reaktívna molekula, ktorá sa nenachádza v abiotických systémoch,
avšak bez ATP život by nemohol existovať.
Ako sa život rozhodol používať túto molekulu pre energiu
a odkiaľ ju získaval pred tým ako ju mohol produkovať?
Nie je dostatočné sa odvolávať na scenáre, kde by som si...
mohol predstaviť ako biochemikálie vznikajú spontánne.
Život nie je založený na biochemikálií.
Môžete mať všetky biochemikálie, ktoré chcete, a napriek tomu nebudete mať z toho život.
Môžete mať všetky aminokyseliny, ktoré sa vám žiadajú,
môžete mať všetky bielkoviny, ktoré sa vám žiadajú,
Môžete pridať RNA do tejto polievky, môžete pridať DNA do
tejto polievky, môžete dokonca pridať membrány do polievky...
Ale hlavná vec je, že by sa nikdy nedokázali...
zostaviť do súvislej, správne zmontovanej bunky,
a aj keby to dokázali, stále by ste neboli nikde v blízkosti stvorenia života,
lebo ste týmto molekulám nepredstavili informácie.
Zamyslite sa teraz nad informáciami vo forme kníh,
ktoré sú iba molekuly farby napísané na papieri.
Informácia nepochádza z molekúl farby;
môžete vyliať farbu na stranu a nedostanete z toho žiadnu knihu,
pretože informácie v knihe sú výsledkom mysle,
ktorá zorganizovala tieto molekuly farby do písmen a slov, do viet a do odsekov.
[Toto je nemožné: náhodné procesy nevytvárajú informácie]
Napríklad, najjednoduchšia živá bunka, mykoplazma, má okolo 600 kilobajtov informácií.
Je to ako abeceda; písmená sami o sebe nehovoria nič.
Musia byť v správnej pozícii a musia byť pretlmočené,
a to sa deje v bunkách živých bytostí.
V samotnej chémii neexistuje nič také, čo by...
vedelo zakódovať nejaké informácie do molekuly.
Vlastne, aj keby ste dokázali vytvoriť nukleotídy v polievke chemikálií
a dokonca aj keby ste dokázali ich usporiadať do reťazca,
jediné, čo budete mať je náhodný reťazec písmen.
Keby ste mali čakať veľmi dlhý čas a náhodou...
vytvoriť súvislý reťazec so skutočnými inštrukciami,
tak aj v takom prípade by ste mali iba jednu jasnú správu v mori náhodných správ.
To je opak toho, čo si život vyžaduje.
Život potrebuje veľa informácií, ktoré sú prísne kontrolované
a chránené, schopné sa kopírovať, schopné sa opravovať, keď sa objaví nejaká chyba.
A to všetko musí existovať prvý krát, keď sa život objaví.
Keď bola DNA prvý krát dekódovaná
a vedci začali hľadať najjednoduchšiu živú bunku,
predstavovali si, že by sme možno mohli mať bunku z pár stoviek bielkovín.
No a teraz to je viac ako 400
a dokonca ani vznik jedného z týchto bielkovín náhodným procesom,
nemôže nastať,
dokonca ani vo vesmírnom časovom rámci, a aj keby každý atóm vo vesmíre bol experimentom
pre každú možnú molekulárnu vibráciu, ktorá bola údajne pred miliardami rokov,
nezískali by ste ani jednu bielkovinu, nie to ešte stovky a určite nie DNA,
na to aby ich v skutočnosti kódovala, teda
myšlienka vzniku života prirodzenými procesmi je absurdná,
úplne absurdná myšlienka.
Mnohí evolucionisti tvrdia, že vznik života nie je súčasťou evolúcie, ale buďme úprimní.
Oni veria tomu, že vznikol z jedinej bunky,
ktorá vznikla v prvotnej polievke.
Čiže musia mať teóriu vzniku života z neživých chemikálií,
v inom prípade by nemal šancu.
Na to aby evolucionisti verili chemickej evolúcií,
to nie je pozícia, ktorá vychádza z vedy, ale pozícia, ktorú majú zo slepej viery,
v podstate musia veriť zázrakom,
pretože to nie je skutočná chémia, na ktorú sa môžu odvolávať.
Evolucionisti často obviňujú kreacionistov z viery v „Bohu dier“,
kde hovoria, že my tvrdíme, že „Boh to jednoducho tak urobil“,
keď narazíme na nejaký proces, ktorému nerozumieme.
Avšak veľmi často, keď čelia nezodpovedateľnej otázke,
ako napríklad problém vzniku života,
evolucionisti sa odvolávajú na svojho vlastného „Darwina dier“.
Pozrite, všetko čo poznáme o zákonoch chémie,
o genetike, štatistike a o teórie informácií,
je v rozpore s akoukoľvek myšlienkou života z neživého.
Evolucionista však musí veriť tomu, že vedecké zákony boli porušené
na to, aby život vznikol z neživých chemikálií.
To nie pre mňa viera.
Myslím si, že jeden z najväčších výziev evolúcie je vznik prvého života,
údajný vznik života z polievky chemikálií.
Vedci mali desaťročia na to, aby to napodobili v laboratóriu,
ale nedokázali to urobiť,
napriek dlhej dobe, ktorú na to mali a napriek všetkým úžasným prístrojom.
Myslím si, že je to obrovský dôkaz toho, že život sa nedokáže vyvinúť z polievky chemikálií.
[Keby sa mi podarilo syntetizovať život tu ... potom by som dokázal, že...
žiadna inteligencia nebola potrebná k vytvoreniu života na začiatku]
Mnohí evolucionisti priznávajú, že život z neživých...
chemikálií je obrovský problém pre život na Zemi,
preto sa uchýlili k myšlienke, že možno život prišiel z vesmíru,
a to sa nazýva panspermia.
Takže máme dve verzie tejto myšlienky: prvá je neriadená,
ktorá jednoducho vraví, že chemická evolúcia niekde nastala
a život bol nejakým prirodzeným spôsobom nasadený na Zem.
Toto vlastne nerieši problém života z neživých chemikálií,
iba ho presúva do neznáma.
V skutočnosti ho dáva mimo hranice vedy.
Takže môžete povedať, že to je Darwinova teória dier, a nie nejaká veda.
Ďalšia myšlienka je riadená panspermia,
kde máte inteligentných mimozemšťanov, ktorí priniesli život z vesmíru na Zem.
Francis Crick, hlavný objaviteľ DNA,
je jeden z tých vedcov, ktorí si uvedomili, že to nemôže nastať spontánne.
Tak on, ako aj iní vedci, si predstavili, že...
inteligentný život z vesmíru priniesol život na Zem,
a je to pre nich viac uveriteľné ako myšlienka spontánneho vzniku života.
Evolucionisti, ktorí sa uchýlia k riadenej panspermie v...
skutočnosti ticho priznávajú, že život bol inteligentne stvorený.
Jediný rozdiel je, že ich dizajnér je mimozemšťan, a nie Boh Biblie.
Samozrejme to je pre nich veľmi vhodné,
pretože Boh Biblie má určité morálne požiadavky, zatiaľ čo mimozemšťania ich nemajú.
Takže môžu mať všetky výhody dizajnéra, bez morálnej povinnosti k nemu.
Štúdium pôvodu života je úplne smiešne
vo svetle nášho moderného chápaniu najjednoduchšej živej bunky a toho čo potrebuje.
Bol som na stretnutí, kde vedec, ktorý skúma pôvod života hovoril o svojom výskume
a profesor, ktorý sedel vedľa mňa mi zašepkal,
„Čo na svete má toto spoločné s vedou?“
Celý tento výskum pôvodu života má viacej spoločného s históriou než s vedou.
Hovoria nám, že fosílny záznam je záznam evolucionistickej histórii Zeme.
Predovšetkým však z ktorýchkoľvek skál kdekoľvek, chýba akákoľvek stopa prvotnej polievky.
Ak by chemická evolúcia nastávala v priebehu miliónov rokov
a keby sa skaly vytvárali pomaly a fosílie sa hromadili pomaly,
tak potom by mal byť nejaký záznam toho vo fosílnom zázname.
[Zhrnutie pôvodu života]
[Najjednoduchší možný život je neuveriteľne komplexný]
[Biomolekuly sa nevytvárajú náhodnými chemickými reakciami]
[RNA svet je vedecky nerealistický]
[Chémia, genetika, fyzika, pravdepodobnosť, teória...
informácií a lingvistika odporujú spontánnemu vzniku života]
[Informácie, komunikácia a jazyk sú potrebné pre...
život, ale pochádzajú jedine z inteligentného zdroju]
[Fosílny záznam]
[Fosílny záznam: Ukazuje jasný evolučný postup?]
Zdá sa, že mnohí ľudia veria tomu, že fosílie...
potrebujú veľmi dlhý čas na to by sa vytvorili,
tisíce, milióny rokov, na to aby sa vytvorili.
Ale samotná existencia fosílií je v skutočnosti...
dôkazom toho, že sa niečo stalo veľmi, veľmi rýchlo.
Keď organizmus zomrie, existuje veľa vecí v prostredí, ktoré sa ho snažia zničiť.
Je tam počasie, erózia,
mrchožrúti a iné zvieratá, ktoré prídu a roztrhajú vašu fosíliu.
Ale ak je organizmus pokrytí sedimentami hneď ako zomrie
a je chránení proti prostrediu, tak proces fosilizácie môže začať.
A vieme z moderných príkladov, že fosilizácia,
čo sa týka premeny kosti alebo škrupiny na kameň,
môže nastať veľmi, veľmi rýchlo, v priebehu mesiacov.
Keďže vieme, že sa fosílie musia vytvárať rýchlo na to, aby sa stali vôbec fosíliami,
tak vieme tiež, že skaly, v ktorých sú fosílie vytvorené
sa museli tak isto vytvoriť veľmi rýchlo.
Takže kreacionisti, ktorí skúmajú geologický záznam a geologický stĺpec
môžu súhlasiť s niečim so svojimi evolucionistickými kolegami:
poradie fosílií.
Ale to s čím nebudeme súhlasiť je vek,
ktorý moji evolucionistickí kolegovia pripisujú tým skalám,
nie ich samotné poradie.
Charles Darwin povedal, že fosílny záznam bude ukazovať evolúciu,
ale v tom čase to ešte neukazovalo
a on predpovedal, že bude,
ale viete čo, neukazuje to.
A predpoveď, ktorú urobil ešte nebola odvtedy potvrdená výskumom.
Našli sme milióny fosílií a nenachádzame
jemné stupňovanie zmeny jedného základného druhu na iný,
v skutočnosti je to obrovský problém pre celú myšlienku evolúcie.
Rozdiely sú vo veľkých stupňoch medzi zvieratami,
tieto kmeňové rozdiely,
ktoré by nám mali dávať najlepšie príklady evolučných prechodov.
Potrebujete viac prechodov na to, aby nastalo rozdelenie
z niečoho ako je medúza, k niečomu ako sú článkonožce, ako napríklad rak.
Presne to sú tie veľké rozdiely,
ktoré majú najmenšie množstvo dôkazového základu pre Darvinistickú evolúciu.
Jedna z najnepoddajnejších problémov paleontológie bola navrhnutá samotným Darwinom.
Keď Darwin napísal Pôvod druhov vedel o skupine fosílií
nízko v geologickom stĺpci s názvom Kambrium.
Keďže Darwin veril tomu, že všetky zvieratá zdieľali spoločných predkov,
veril tomu, že zvieratá v Kambriu musia teda mať predkov v skalách pod nimi.
Na to, aby sme dali Kambrickú explóziu do kontextu, môžeme...
si predstaviť históriu Zeme ako ihrisko Amerického futbalu,
kde v systéme starého veku, počiatok Zeme je na...
konečnej zóne 4,5 miliardy rokov v minulosti
a prítomnosť je na druhej konečnej zóne.
Kambrium začína na opačnej strane ihriska na strane súperovej...
12-yardovej (prib. 11 m) čiare a má šírku jednej yardy (0,9 m).
Kambrická explózia však, kde vidíme prvé zjavenie...
všetkých týchto rôznych telových plánov zvierat,
tieto kmeňové rozdelenia,
nastane iba v 4 palcoch (prib. 10 cm).
To nie je ani jeden yard.
Takže v tých 4 palcoch, ktoré tvoria Kambrickú...
explóziu, v tomto malom kúsku času v geológii,
sa po prvý krát objavia zvieratá, ktoré sú tak odlišné
od seba ako sú mäkkýše a mušle od medúz.
To sú veľké anatomické rozdiely, ktoré mali údajne nastať v takom časovom intervale,
kde by ste v inej oblasti sa dohadovali, či
ľudia a gorily zdieľali spoločného predka alebo nie.
Anatomicky malý rozdiel, keď je prirovnaný k veľkým telesným
rozdielom, ktoré sa na začiatku objavili v Kambriu.
Ale viete čo, neexistujú žiadni predchodcovia Kambrickej fauny v Prekambrických skalách.
Prekambrium údajne predstavuje pár miliard rokov histórie, napriek tomu
neukazuje nič viac ako modro-zelené riasy a baktérie,
možno niekoľko vecí zahodené v neskorom Prekambriu.
Takže jedna vec, ktorú počujeme často je, že možno predkovia Kambrickej fauny
mali mäkké telá, takže nezanechali žiadne pozostatky, ktoré mohli byť fosilizované.
A Darwin v pôvode druhov povedal:
„Žiaden úplne mäkký organizmus nemôže byť zachovaný“
Ale to je nezmysel, lebo dokonca aj on vedel,
že fosílie šíria vlnenie, a dokonca aj kvapky dažďu boli zachované v skalách.
A dnes máme fosílie medúz, červov, rovno z fosílneho záznamu.
Zatiaľ čo Kambrická explózia stojí ako silný dôkaz proti evolucionistickým predpovediam,
je to v skutočnosti presne to, čo kreacionisti očakávajú z fosílneho záznamu.
Ak rozsah našich fosílii a sedimentárnych skalách bol vytvorený Noachovou potopou,
tak by sme očakávali, že popritom ako potopa...
začína v oceánoch a prenáša sa do kontinentov,
by preniesla so sebou morské ekosystémy,
pochovávala by ich v sedimentoch a preniesla by ich vyššie
na suchú Zem, kde by sa fosilizovali a stali by sa sedimentárnymi skalami.
To čo je veľmi zaujímavé na Kambrickej explózii je, že
keď sa pozrieme a vidíme prvé 4 palce,
objavia sa všetky tieto kmene zvierat,
je to komplexný a kompletný ekosystém.
To nie je ojedinelý organizmus, ktorý sa objaví
a potom neskôr iný organizmus a neskôr ďalší.
Je to celá súprava organizmov, ktoré boli na jednom mieste,
boli katastroficky pochované a ich ekosystém bol prenesený na kontinenty.
Základné vlastnosti fosílneho zázname: náhly výskyt.
Existuje absencia prechodov, ktoré vedú k prvému výskytu určitého druhu zvieraťa.
A ďalšou vlastnosťou je, že fosílie v podstate ostávajú vo svojich triedach.
Mohli by byť nejaké variácie, ale tie sú malé
v porovnaní s tým, čo by sa malo očakávať, ak evolúcia meňavky k človeku naozaj nastala.
Evolucionisti tvrdia, že fosílny záznam nie je kompletný,
ale to už nie je adekvátna odpoveď na to,
lebo sa našli milióny fosílií.
A čím viac fosílií nachádzame, tým je jasnejšie, že chýbajú tie prechodné.
Myšlienka prechodných druhov alebo chýbajúcich článkov
bola zafixovaná v mysliach verejnosti v posledných viac ako 100 rokov.
Väčšina prvých objavov neodolala skúške času, ako napríklad
Piltdownský človek, Nebraský človek.
A existujú mnohé tvrdenia, ktoré kolujú v prítomnosti, ale
väčšina z nich, väčšina prítomných tvrdení,
spadá do kreacionistickej idei variácie v druhu.
Keby som si mal vybrať tri naozaj slávne fosílie, iba z posledného desaťročia,
vybral by som si Idu, ktorý bol jasne lemurom,
Puijila, ktorý je údajne predok tuleňov, ktorý však vyzerá veľmi podobne modernej vydre
a Tiktaalik, ktorého sa pokúšali použiť ako kyjak na utĺkanie kreacionistov po hlave.
Ale potom nejaký evolucionisti našli stopy
štvornohého zvieraťa v nejakej skale v Poľsku,
ktoré evolucionisti určili vek o milión rokov skorej ako Tiktaalik. Takže
nielen že Tiktaalik nie je prechodný,
ale práve teraz nie sú žiadny kandidáti pre tento prechod.
Čo však vidíme je dôkaz kreacionistického ovocného sadu,
odkiaľ dostávame variácie v druhu,
máme niekoľko rôznych druhov koňov a veci takého typu.
Takže fosílny záznam koňa krásne súhlasí s konceptom
stvorenej základnej triedy koňa, ktorá sa rozvinula do rôznych triedach v priebehu času.
Teraz hoďme do tejto zmesi, to čo nazývame živé fosílie
a evolučný obraz sa stáva dosť nejasným.
Existujú fosílie, ktoré sú údajne milióny rokov staré,
napriek tomu vyzerajú extrémne podobne k ich údajným potomkom žijúcim dnes.
Kraby podkové existovali vo svojej základnej konfigurácii
podľa tvrdení milióny rokov.
Rovnako to je s vážkami, coelacanthom a mnohými ďalšími vecami.
Takže ak sa tieto tvory nezmenili počas miliónov rokov, tak kde je evolúcia?
Tieto údajne prekonávajú 500 miliónov rokov podľa evolúcie.
Máte také veci ako sú medúzy a hviezdice
a všetky také veci, ktoré sú v skutočnosti
také isté dnes ako vo fosílnom zozname stovky miliónov rokov dozadu.
A v tom časovom rámci sa červ zmenil na vás a na mňa,
podľa evolúcie,
pre ktorú neexistuje fosílny záznam, ktorý ukazuje, že nastala.
Mnoho ľudí môže tvrdiť, že
možno je zviera perfektne prispôsobené svojmu prostrediu, tak sa nepotrebovalo zmeniť.
Ale to je smiešne, teda
niektoré z týchto druhov prežilo cez najväčšie epizódy
zmeny podnebia a pohrôm v histórie Zeme, ako je napríklad
údajný pád meteoru, ktorý narazil do Zeme pred 65 miliónov rokov a zabil dinosaury alebo
na konci veľkého permského zániku, kde 99% všetkých druhov na Zemi údajne zahynulo.
Neexistovalo konštantné prostredie, v ktorom sa dalo žiť
počas celej histórii Zeme, takže zvieratá
sa museli vyvíjať vo svojom prostredí, aby prežili.
Taktiež však iné druhy údajne vyvíjali spôsoby ako zjesť staršie druhy, tak potom
ako je možné, že ostali nezmenené zatiaľ, čo sa všetko okolo nich menilo?
Jedna hlavná evolucionistická ikona je údajná evolúcia ľudí s tvorom podobným ľudoopom,
ale nepoznám dnes žiadneho paleontológa, ktorý by dokázal nakresliť tú
hladkú prechodnú sériu, ktoré sme videli v predchádzajúcich desaťročiach.
V prítomnosti je toľko údajných druhov v evolucionistickom strome ľudskej histórie,
až je to ťažké ich všetky vymenovať. Ale vyberme...
si iba to najpopulárnejšie, Neandertálsky človek.
Pôvodne bol zobrazovaný ako poloopica,
ďaleký príbuzný, ozajstný jaskynný človek,
Dnes sa však už všetko zmenilo.
Rôzny paleontológovia sa snažia ukázať, že Neandertálci maľovali v jaskyniach,
ceremoniálne pochovávali svojich mŕtvych, kde ich hlavy ukazovali na východ slnka,
vyrábali hudobné nástroje, vedeli kontrolovane používať oheň,
skúmali krajinu v snahe hľadať vzácne minerály, aby vyrábali kozmetiku.
To nie je Neandertálsky človek, s ktorým som vyrastal.
A teraz keď na nás prišla genetická revolúcia,
boli sme schopní zrekonštruovať 5 alebo 6 rôznych Neandertálskych genómov.
Máme silný dôkaz, že moderní ľudia a Neandertálci sa krížili,
čo znamená, že sme rovnaký druh, podľa definície.
[Moderná rekonštrukcia Neandrtálca na základe tomografii pomocou...
počítača a DNA sekvencií (všimnite si vlasy a farbu očí)]
Neandertálci sú iba rodinná skupina, ktorá prebývala v Európe a Ázii po potope.
Ale evolucionisti vravia, že tieto kostry Neandertálcov sú desať tisíce rokov staré.
Stále však v nich nachádzame DNA? Ako genetik, to by nemalo byť možné!
To je šokujúce. Čo je však viac šokujúce
je objavenie mäkkého tkaniva vo fosíliách, ktoré mali byť údajne omnoho staršie.
Už skoro jedno desaťročie sa hromadí dôkaz
mäkkého tkaniva, ktoré je stále zachované v kostiach dinosaurov.
Takže ak by tieto kosti mali byť milióny rokov staré,
mäkké tkanivo ako napríklad cievy, červené krvinky...
a iné materiály by mali byť už dávno rozložené.
Ale počnúc rokom 2005 objavom dinosaurej kosti Tyranosaura,
kde boli v kosti rôzne mäkké tkanivá, ktoré boli stále pružné.
Cievka, ktorú dokonca bolo možno chytiť pinzetou a
natiahnuť ju, aby sa hneď vrátila do svojho pôvodného stavu.
[„Keď nad tým uvažujete, zákony chémie a biológie a všetko...
ostatné čo poznáme hovorí, že by to malo byť preč“]
[„malo by to byť úplne rozložené.“ —Paleontologička Dr. Mary Schweitzerová]
Boli objavené ďalšie látky,
rôzne druhy bielkovín boli identifikované v laboratóriách
a teraz máme veľké množstvo dôkazov pochádzajúcich
z širokej škály druhov fosílií zvierat, z takzvaného veku dinosaurov.
Máme Tyranosaura rexa, Triceratopa, Hadrosaura, dokonca aj vajcia
sauropóda, to sú tie z dlhými krkmi, z Číny.
Takže s veľkým množstvom dôkazov, nie iba zo Severnej Ameriky
a nie iba jedným prípadom v Severnej Amerike, ale z...
mnohonásobných úrovní skál v zázname a z rôznych kontinentov,
výskumníci paleontológie stále ďalej objavujú mäkké tkanivo.
V roku 2013 bol publikovaný pozoruhodný článok, ktorý poukazoval
na objav kostných buniek a DNA v dinosaurej kosti.
Takže DNA dokázali tromi nezávislými chemickými skúškami
a taktiež našli DNA v istých častiach bunky,
kde by sme presne očakávali, že nájdeme jadro bunky.
Taktiež našli bielkoviny, nazývané históny,
kde DNA je stočená
v bunkách dinosauroch. To by ste nenašli v baktériách, čiže to vylučuje kontamináciu.
Takže nedávne experimenty o tom ako rýchlo sa kazí DNA
ukazujú, že aj za ideálnych podmienok by DNA nedokázala vytrvať čas blízky
k času, kedy dinosaury mali zahynúť.
Tieto ideálne podmienky sú teploty o dosť nižšie ako bod mrazu.
V reálnom živote však dinosaury mali prebývať vo veľmi teplom podnebí,
a teplo znamená, že DNA by sa rozložila ešte rýchlejšie.
Takže prítomnosť DNA v dinosaurích kostiach
je veľkým dôkazom proti časovej škále miliónoch rokov.
150 rokov po Darwinovi, prechodné druhy stále chýbajú
a fosílny záznam stále odzrkadľuje evolúcie počas miliard rokov.
Ale skaly, kde sa fosílie nachádzajú
sú často použité ako dôkaz miliard rokov času.
[Zhrnutie fosílneho záznamu:]
[Fosílie poskytujú dôkaz prudkého procesu]
[Najhlavnejšie evolucionistické prechody sú...
reprezentované najmenším počtom prechodných druhov]
[Väčšina žijúcich kmeňov sa náhle objavuje v krátkom geologickom intervale]
[Fosílny záznam sa lepšie zhoduje s kreacionistickým ovocným sadom]
[Žijúce fosílie dávajú malý zmysel v evolucionistickom svetonázore]
[Fosílie s mäkkým tkanivom sa priečia evolucionistickému časovému rámcu]
[Geologický záznam]
[Geologický záznam: Dôkaz miliónov rokov alebo nedávnej katastrofe?]
V podstate pôvodne skorí geológovia verili Biblii
a brali Biblický popis histórie, že je to to, čo naozaj nastalo
a kvôli tomu dospeli k myšlienke, že
veci nastali rýchlo počas stvorenia a potopy;
dokonca vytvorili niektoré geologické histórie založené na tejto myšlienke.
Neskôr, na prelome 19. storočia,
začínate mať ľudí, ktorí hovoria, že geologické procesy
v skalách sa dajú vysvetliť iba
použitím procesov, ktoré vidíme dnes v našom svete.
Takže, keď vidíme ľudí ako sú Hutton alebo Lyell,
ktorí argumentujú za to, čo sa dnes nazýva uniformitaianizmus,
oni by sa pozreli na geologické udalosti, ktoré sa dejú dnes vo svete, napríklad
ako často sa zaplavuje rieka a koľko sedimentov je uložených na úložní.
Potom by povedali: Dobre, tak ak mám
jeden palec sedimentov, ktoré sú uložené tento rok a následujúci rok mám ďalší palec,
tak potom, keď sa pozriem na geologický stĺpec a uvidím skalnú jednotku,
ktorá vypadá akoby to bola povodňová zóna nejakej rieky,
tak musím použiť iba normy, ktoré vidím dnes v modernom svete,
aby som odhadol množstvo času, ktoré bolo potrebné na to aby sa vytvorila tá skala.
Z veľkého množstva rôznych filozofických a teologických dôvodov,
uniformitarianizmus prevzal miesto katastrofizmu, pretože argumentovali
efektívne v mnohých prípadoch, že katastrofy,
ktoré neboli často zažité v každodennom živote,
by nemohli byť aplikované na geologický stĺpec.
Myslím si, že ich argumenty boli nesprávne,
ale boli efektívne a vyhrali.
A už je to skoro 100 rokov odkedy striktný pohľad unfomritarianizmu,
pomalé normy a postupné procesy,
by mohli byť jediným vysvetlením v geológii.
Je to až v strede a koncom prvého desaťročia 19. storočia,
kedy začíname vidieť geológov, ako sa pokúšajú oslobodiť z pút uniformitarianizmu
a dovoľujú katastrofám, aby znova obsadili svoje miesto v geológii.
Neišlo to tak ďaleko ako by sa nám páčilo, nie je Noachova potopa,
ale už začínajú uznávať, že katastrofy vykonávajú väčšinu práce v geológii.
Glaciálne erózie sú väčšinou spojené
s hladkými povrchmi a zachovanými ryhami na samotných ľadovcov.
Ale existuje ešte jedna vlastnosť erózii, ktorá je veľmi zaujímavá, a to je,
čo sa deje roztopenej vode, ktorá sa hromadí na spodnej časti ľadovcov.
Niekedy prepukne ako vedený prietok v obrovských prívaloch.
Popri tom ako idú rýchlo a nesú so sebou obrovské množstvo sedimentov
dokážu rozrezať trhliny, takú veľkú ako na tomto záhone.
Takže toto bol súvislý záhon, ktorý bol doslova rozrezaný...
prívalovou vodou, ktorá vyšla zo spodku ľadovca.
V roku 1980 nastala erupcia vrchu St. Helens
a z tejto jednej erupcie,
pyroklastický prúd, t.j. prúd horúcich plynov a popola,
zanechal po sebe pri erupcii asi 25 stôp (8 metrov) sedimentu, ktorý bol jemne vrstvený,
bolo to uložené vo veľmi krátkom čase, menej ako jeden deň.
[Vrch St Helens, dnes]
[Výbuch odpálil jednu tretinu hory]
Z toho, čo sme sa naučili z vrchu St. Helens, môžeme dnes pochopiť, že
existuje veľa druhov geologických procesov, ktoré môžu nastať v malom okamihu.
Z formácii vrstiev sedimentárnych jednotiek
môžeme zistiť, že máme desiatky stôp skalných jednotiek,
ktoré sa môžu vytvoriť s jemnou lamináciou a tenkými vrstvami medzi nimi
a ktoré sa môžu vytvoriť počas niekoľkých dní.
Erózia malých úžľabín, ktoré sú akoby miniatúrnymi laboratóriami
na pochopenie ako sa vytvorili väčšie systémy úžľabín, ako napríklad Grand Canyon
ale iné veľké úžľabiny v Americkom juhovýchode.
Tie, ktoré v niektorých prípadoch boli vytvorené za...
jeden deň a v iných prípadoch za niekoľko mesiacov.
Tieto procesy nám udávajú možnosť pochopiť väčšie katastrofy
a pomáhajú nám modelovať tieto väčšie katastrofy, keď sa...
pokúšame aplikovať naše znalosti na geológiu Noachovej potopy.
Ako geológ, ktorý sa pokúša predstaviť si koľko energie
Noachová potopa v skutočnosti vytvorila, je dokonca ťažké aj pre mňa.
Ale jedna vec, ktorú si uvedomujú kreacionistickí...
geológovia je, že moderné katastrofy, ktoré máme,
napriek tomu, že nám dávajú letmý pohľad,
nedokážu sa ani priblížiť rozsahu a stupňu energie, ktorá bola vypustená počas potopy.
Ako prepukli žriedla veľkej prahlbiny,
čo znamená, že samotná Zem je zlomená, rozbitá, rozdrvená
a kontinenty sa pohybujú, vertikálne, horizontálne,
pohybujú sa s ohľadom jeden na druhý, a ako dôsledok,
tsunami po tsunami,
stále udiera do kontinentov a poháňa vody potopy na ne. Dážď neustáva.
Energia potrebná na produkovanie zemetrasení a rôznych typov geologických katastrof
by nemala obdobu v modernom svete.
A teraz sa pozeráme na pohyb
kontinentov a je to veľmi nepatrné. Ale počas potopy
už nehovoríme o kontinentálnom drifte.
Hovoríme o kontinentálnom šprinte,
kde sa kontinenty pohybujú prudkým tempom
cez vôd potopy a vytvárajú všetky druhy geologických pohrôm.
Počas jedinečnej udalosti Noachovej potopy tektonika katastrofických dosiek predpovedá,
že predpotopná oceánska kôra bola vtiahnutá dole...
do plášťa v procese, ktorý nazývame subdukciou.
Pretože to sa stalo nedávno, iba niekoľko tisíc rokov dozadu,
studená oceánska kôra by mala byť stále studená
napriek tomu, že zapadla do hlbokého horúceho plášťa.
Moderní seizmológovia zistili, že naozaj existujú
obrovské studené dosky skál v blízkosti samotného jadra Zeme
v oblastiach, ktoré by sa zohriali, keby milióny a milióny rokov
boli dôvodom, ktorý doviedol tieto dosky dole, namiesto Noachovej potopy.
Skutočnosť, že máme studené dosky skál je potvrdenie geológie potopy
a nie geológie starého veku.
Ďalšia úžasná predpoveď, ktorá bola potvrdená
v tektonike katastrofických dosiek je prudký obrat magnetického poľa.
Magnetické pole Zeme ťahá ihlu nášho kompasu smerom na sever.
Ale v nejakých momentoch histórie Zeme ju ťahal na juh.
Geológovia starého veku veria tomu, že magnetické obraty
sa diali počas stoviek miliónov rokov
a trvalo by im to tisíce rokov, aby nastali.
Ironické je, že to boli v skutočnosti geológovia starého veku
pracujúci v severozápadnom tichomorí, ktorí našli potvrdzujúci dôkaz,
ktorý podporuje prudký obrat magnetického poľa,
ktorý si Noachová potopa vyžaduje.
Pozerali sa na toky lávy
a skúmali tieto toky lávy, ktorým trvá iba pár týždňov, aby sa vytvorili.
Robili merania na povrchu lávy, aby videli magnetickú orientáciu.
Očakávali, že neuvidia skoro žiadnu zmenu, čím hlbšie by išli do lávy,
kde interiér by sa iba málo posunul.
Namiesto toho zistili, že vonkajšia plocha lávy...
ukazovala na sever a vnútro ukazovalo na juh.
Čiže máme potvrdzujúci dôkaz z tokov lávy,
že obrat magnetického poľa musí nastať prudko,
čo je presne to, čo očakávajú geológovia potopy.
Je úžasné pomyslieť na to, že môžeme nájsť morské fosílie ako napríklad rias
v najnižších skalách v geologickom stĺpci
a morské fosílie na vrchu najvyšších vrchov, ako je Mt Everest.
Ako sa tam dostali?
Evolucionisti by povedali, že pomalé postupné zdvíhanie počas miliónov rokov
viedli k vytvoreniu pohorí a potlačilo fosílie hore spolu s nimi.
Ale niektoré veci, ktoré vidíme na moderných pásoch pohorí
sa nezdajú, že by sedeli s týmto bežným pohľadom.
Skaly sú krehké, neohýbajú sa veľmi ľahko,
ak sa ich pokúsite ohýbať, zlomia sa.
No dajme tomu, že vo veľkom merítku,
by ste mohli urobiť celkom veľké ohyby z obrovskej skaly.
Ale tieto ohyby sú tesné a blízko seba a dokážete prejsť z jedného konca na druhý.
Takýto druh ohybu a zloženia bez zlomenia krehkej skaly
znamená, že možno to nebola krehká skala v čase svojho formovania.
Mohli to byť oveľa mäkšie materiály;
koniec koncov boli uložené počas Noachovej potope,
boli stlačené,
začínali horizontálne, ale potom prišli tektonické pohyby,
posunuli sa a zložili ich vtedy, keď pravdepodobne boli ešte mäkké.
Takže, keď sa pozrieme na to týmto spôsobom, uvedomíme si, že
tie naozaj vysoké pásy pohorí Alpy, Rockeys, Himaláje,
tie neexistovali pred potopou.
Jediný dôvod prečo teraz existujú je potopa.
Takže v podstate, keď sa pozrieme na geológiu Zeme,
tak vidíme, že procesy prítomnosti nevysvetľujú to, čo vidíme.
Naopak, to čo vidíme ukazuje na katastrofické procesy v minulosti
a keď sa zamyslíme nad tým, aké mohli byť,
tak to presne sedí s popisom Noachovej potopy
v Genesis, ktorá zničila celú Zem.
Potopa maže milióny rokov z geologického záznamu.
Tieto milióny rokov sú potrebné preto, aby nastala evolúcia.
Žiadne milióny rokov, žiadna evolúcia.
[Zhrnutie geologického záznamu:]
[„Uniformitarianizmus“ už nie je všeobecne akceptovaný]
[Moderné katastrofy pomáhajú vytvoriť model väčších geologických procesov]
[Skrivené skaly označujú rýchle ohýbanie mäkkých sedimentov]
[Mnohé geologické dôkazy naznačujú prudkú tektoniku dosiek]
[Záznam skál súhlasí s popisom Noachovej potopy v Genesis]
[Radiometrické datovanie]
[Rádiometrické datovanie: Nespochybniteľný dôkaz miliónov rokov?]
Mnohí ľudia sú toho názoru, že vedci
dokážu urobiť presné merania pomocou týchto techník
na určenie veku miliónov rokov pre skaly,
a potom to používajú na to, aby spochybnili históriu Biblie.
A to nie je to, čo sa v skutočnosti deje.
Fyzika, ktorá je za rádiometrickým datovaním je relatívne jasná.
Máme rádioaktívny prvok nazývaný rodič,
ktorý sa premení v priebehu času na nerádioaktívny prvok nazývaný dieťa.
A to sa deje s charakteristickou periódou, ktorá sa označuje ako polčas rozpadu.
To je dĺžka času potrebná na to, aby sa polovica rodiča
premenila na rovnaké množstvo dieťaťa.
Čiže v priebehu času množstvo rodiča v skalách klesá
a množstvo dieťaťa v skalách rastie.
Vedci dokážu používať veľmi výkonné stroje na to, aby priamo
odmerali alebo množstvo daných dvoch prvkov, alebo ich pomer,
a ten pomer môže byť potom použitý na teoretický výpočet spolu s polčasom rozpadu
na vyrátanie údajného veku vzorky.
Dovoľte mi vám dať nejaké príklady.
Rádioaktívny uhlík-14 sa rozpadá na dusík-14.
Urán sa rozpadá na olovo.
Draslík-40 sa rozpadá na argón-40.
A všetky tieto sa používajú pri rádiometrickom datovaní.
My v skutočnosti nemeriame vek pomocou týchto metód,
vlastne meriame množstvo týchto izotopov v skalách alebo fosíliách.
A je to interpretácia, ktorá používa určité predpoklady
o tých množstvách, ktoré nám udávajú vek.
Ale samotný vek nie je priamo zmeraný.
Pre mnohé techniky rádiometrického datovania, jeden s predpokladov je,
že nie je žiadne dieťa v skale, keď sa vytvára,
čo samozrejme môžeme vedieť
iba v tom prípade, že by sme tam boli a zobrali by sme vzorku zo skaly
rovno potom ako bola vytvorená a urobili sme analýzu.
Malé množstvo dieťaťa prítomného v čase, keď sa formovala skala,
ak by skala bola naozaj miliardy rokov stará,
nebude mať žiaden efekt na vypočítaný vek.
Ak je však skala iba niekoľko tisícročí stará,
aj to najmenšie množstvo dieťaťa prítomného
v čase vytvárania skaly bude mať obrovský efekt
a dodá skale vzhľad miliard rokov.
Ďalší predpoklad rádiometrického datovania je,
rýchlosť premeny rodiča na dieťa bola konštantná v priebehu času.
Toto všeobecne vychádzalo z experimentov v minulosti,
nedávno však niektorí vedci z USA a Európy
zistili, že rýchlosť premeny aspoň niektorých prvkov,
najmä kobalt-60, Caesium 137, kremík-32 a rádium-226
sa v skutočnosti mení časom.
Nerozumejú síce z akého dôvodu to je, ale všimli si,
že rýchlosti sa menia podľa vzdialenosti Zeme od Slnka.
Význam tejto informácii vzhľadom k rádiometrickému datovaniu je predpoklad,
že rýchlosť premeny je konštantná,
je zjavne krátkodobo nepravdivá,
a teda môže veľmi ľahko byť aj dlhodobo nepravdivá,
čo by samozrejme znehodnotilo vypočítané veky.
Ďalšie dôkaz toho
je experiment, ktorý bol vedený ICR (Inštitút pre výskum stvorenia),
v ktorom vedci objavili
kryštály zirkónu s neočakávane veľkým množstvom hélia v nich.
Hélium je vedľajším produktom rozpadu uránu-238 na olovo-206.
A podľa pomeru olovu k uránu v týchto kryštáloch,
vypočítaný rádiometrický vek bol 1 a pol miliardy rokov.
Ale hélium uniká z týchto kryštáloch veľmi rýchlo,
tak potom ak kryštály boli a sú 1 a pol miliardy rokov staré,
tak potom v podstate všetok hélium mal už uniknúť.
Takže obrovské množstvo Hélia, ktoré bolo nájdené
naznačuje, že kryštály nemôžu byť 1 a pol miliardy rokov staré
a možno premena uránu na olovo-206 bola rýchlejšia v minulosti.
Tretí predpoklad je ten, že skala ostala v uzavretom systéme po celom čase svojej premene.
To znamená, že žiadny rodič alebo dieťa
nebol ani pridaný, ani odňatý zo skaly po celej jej histórii
akýmkoľvek potenciálnymi chemickými alebo fyzikálnymi procesmi.
Na to aby rádiometrické datovanie bolo platné,
všetky tieto tri predpoklady musia byť pravdivé.
Ak nie sú, tak potom ich výsledky nie sú spoľahlivé.
Štandardný spôsob ako geológ starého veku
podáva vek fosílie, napríklad, že dinosaurus zomrel 65 miliónov rokov v minulosti,
nie je pomocou datovania samotnej fosílie, ale...
datovaním skál, ktoré sú v blízkosti fosílie
a použitím veku skál ako hranice.
Použijú metódy rádioaktívneho datovania na to aby povedali,
že táto skala je 65 miliónov rokov stará, pod ňou je dinosaurus,
tak potom ten dinosaurus nemôže byť mladší ako 65 miliónov rokov.
Zaujímavá otázka, ktorú je možné sa spýtať,
by bola, či metódy rádioaktívneho datovania použité na fosílie
by v skutočnosti súhlasili s metódami rádioaktívneho datovania použité na skaly.
Ak by súhlasili spolu, tak potom by možno mal...
geológ starého veku silný argument pre vek fosílií.
Ale ak by ste dostali dva rôzne veky pre veci, ktoré by mali údajne byť rovnako staré,
tak potom alebo je jedno je správne, alebo to...
druhé je správne, alebo ani jedno nie je správne.
[Bazalt: „45 miliónov rokov staré“] [Drevo: „45 tisíc rokov staré“]
Mnohí si myslia, že datovanie uhlíkom môže byť použité na...
zistenie veku vecí, ktoré sú milióny alebo miliardy rokov staré.
Predsa len, kvôli svojmu polčasu rozpadu,
datovanie uhlíkom môže byť použité teoreticky iba
na zistenie veku vecí, ktoré sú nanajvýš desiatky tisícov rokov staré,
pretože po dlhej dobe, také množstvo uhlíka-14 sa rozpadlo,
že už ho neostane dosť na to, aby bol odhalený,
dokonca ani s dnešnými modernými prístrojmi.
Keby celá Zem bola čistý uhlík-14,
dokázala by vydržať okolo milión rokov, kým by celá...
nezmizla a nedokázali by sme žiaden uhlík odhaliť.
Napriek tomu, stále nachádzame uhlík-14 v predmetoch,
o ktorých sa tvrdí, že sú milióny a dokonca miliardy rokov staré, dokonca aj diamanty.
Ale skutočnosť, že nachádzame uhlík-14
ukazuje, že nemôžu byť milióny alebo miliardy rokov staré.
Takže uhlík-14 je v skutočnosti veľmi silným spojencom biblického časového rámcu
a silným dôkazom proti miliónov rokov evolúcie.
Čo nám ukázalo datovanie fosílií v priebehu času
je, že mám uhlík-14 v látkach fosílií.
To je pravdivé, či sú to fosílie mosasaurov,
fosílie mušiel, fosílie skamenelého dreva
alebo akúkoľvek variantu fosílnych palíc, ktoré máme,
hlavne uhlie, ropa a zemný plyn.
Vzorky týchto vecí boli analyzované od roku 1970
a stále nám ukazujú veky,
ktoré by nemali byť, ak by v skutočnosti boli milión rokov staré.
Uhlie je najmä zaujímavým prípadom uhlíka-14.
Uhlie je zvyškom rastlín, ktoré boli stlačené,
a teda boli súčasťou ekosystému,
mali aktívne spojenie s uhlíkom-14. Nachádza sa globálne
a nachádza sa v celom geologickom zázname.
Keď kreacionistickí vedci brali vzorky
z vrstiev uhlia z rôznych miest a analyzovali množstvo uhlíka-14 v nich,
tak zistili, že bez ohľadu na to, odkiaľ boli zozbierané
alebo v akých geologických vrstvách boli nájdené,
všetky zaznamenali štatisticky rovnaké množstvo uhlíka-14.
Takže namiesto toho aby vrstvy uhlíka poskytovali dôkaz
postupného uloženia a formácie uhlia počas desiatok alebo stoviek miliónov rokov,
identické množstvá uhlíka-14 vo všetkých vzorkách, ktoré boli zozbierané
v skutočnosti ukazujú to, že boli všetky pochované v nedávnej minulosti.
Napriek tomu, že sa zdá, že rádiometrické datovanie je veľmi vedeckým procesom,
uvideli sme z meraní, že produkuje vysoko chybné výsledky.
A kvôli neznámym predpokladom, ktoré sú za jeho normálnou aplikáciou,
je nedôveryhodné a nespoľahlivé v mnohých prípadoch.
[Zhrnutie rádiometrického datovania:]
[Všetky spomenuté veky rádiometrického datovania...
používajú predpoklady, ktoré sú nedokázateľné]
[Známe mladé toky lávy v skutočnosti dávajú vek v miliónoch rokov]
[Skaly a fosílie v nich udávajú rozporné veky]
[Je známe, že polčasy rozpadu niekoľkých izotopov...
sa menili v minulosti z neznámych dôvodov]
[Datovanie pomocou uhlíku-14 je silným spojencom kreacionistického modelu]
[Kozmológia]
[Kozmológia: Je to testovateľná veda?]
Viete, veľký tresk je často predstavovaný ako keby bol jasným faktom,
že je dobre pochopené, že všetky dôkazy neúprosne
ukazujú na tento celý obraz minulosti a rozsiahlych miliónoch rokov atď.
Veľký tresk údajne vychádza z myšlienky, že keď
sledujeme vesmír okolo nás, vidíme,
že všetky galaxie a hviezdy sa od nás vzďaľujú.
Keby sme to pretočili opačným smerom,
vyzerá to akoby to všetko začalo na jednom mieste
a ľudia dokážu zistiť, že to celé
14 alebo 15 miliárd rokov v minulosti vybuchlo, a to čo vidíme teraz sú následky.
Ale ukazuje sa, že v skutočnosti veľký tresk
zlyháva pri vysvetľovaní pozorovaní vo veľmi základných veciach.
V prítomnosti nám hovoria, že žijeme vo vesmíre, ktorého...
96% je vytvorených z vecí, o ktorých nič nevieme.
Hovoria, že 4%, tých ďalších 4%, o ktorých niečo vieme
sú také veci ako je normálna hmota, stoličky, na ktorých...
sedíme, izba, Zem, Slnečná sústava, všetko, čo môžeme vidieť
je normálnou hmotou a zvyšok je tmavá hmota a tmavá energia.
Steven Chu, minister energií,
Obamov minister energii, popritom ako hovoril
žiakom strednej školy, povedal, na konferencii Austrálskeho Inštitútu Fyziky, citujem,
„Vieme skoro všetko, čo potrebujeme vedieť o vesmíre“
„Zostáva nám iba niekoľko malých detailov: Čo je tmavá energia a čo je tmavá hmota?“
To je 96% vecí vo vesmíre, o ktorých nič nevieme.
Kozmológia nie je ozajstnou vedou v zmysle obvyklej opakovateľnej testovateľnej vedy,
pretože kozmológia je o jednorázovej udalosti, veľký tresk údajne
nastal jeden krát v minulosti, nemôžeme ho zopakovať,
nemáme žiadny ďalší vesmír, v ktorom by sme ho mohli otestovať, máme iba tento vesmír.
Čiže v podstate kozmológia nevyhovuje definícii skutočnej vedy.
Vesmír, podľa veľkého tresku, mal svoj začiatok v čase.
Hovoria, že je iba 13 miliard rokov starý,
preto môžeme vidieť maximálne do vzdialenosti 13 miliard svetelných rokov.
To znamená, že dokážeme vidieť iba jednú kvapku z celého oceánu.
Musíme robiť masívne predpoklady o zvyšku vesmíru.
A čo ak, čo ak náhodou žijeme v malej lokálnej bubline
a zvyšok vesmíru by bol úplne iný?
Mnohí ľudia hovoria, že kreacionisti majú problém s cestovaním svetla,
t.j. ako môžeme vidieť svetlo z ďalekých hviezd,
keď je Zem iba 6000 rokov stará?
Ale veľký tresk má v skutočnosti svoj vlastný problém s cestovaním svetla.
Má to do činenia s kozmickým mikrovlnným žiarením pozadia,
ktorý by mal byť údajne odlesk veľkého tresku
a o ktorom sa ukázalo, že má veľmi uniformnú teplotu
bez ohľadu na to kam sa pozriete do vesmíru.
A jednoducho nebolo dostatok času na to, aby energia
bola prenesená cez vesmír,
aby sa teplota stala uniformnou do tak miery v akej je.
A to sa nazýva problém horizontu.
Existuje zaujímavé vysvetlenie alebo pokus
o nájdenie riešenia tohto problému
a nazýva sa to perióda inflácii.
Takže nejaký neuveriteľne krátky moment po počiatku veľkého tresku,
vesmír sa roztiahol rádovo do masívnej veľkosti
a potom jedným alebo iným spôsobom táto perióda inflácii, ako ju nazývajú, sa zastavila.
Takže začína to bez nejakého dôvodu a končí to bez nejakého dôvodu,
a mimochodom, v priebehu toho gravitácia funguje opačne,
čiže namiesto toho aby hmota bola pritiahnutá k hmote, musí ju odpudiť.
Takže máme tento úžasný príbeh, ktorý sa hovorí v pokuse...
zašiť tento nápadný problém, ktorý veľký tresk má.
Zástancovia inflácií nemajú dobrý fyzikálny model tej expanzii,
ktorá bola rýchlejšia ako svetlo; je to faktor úhybu.
Ale Biblia učí niekoľko krát, že Boh roztiahol nebesia.
Uniformita teploty pozadia súhlasí
s tým, že svet je udržiavaný jedným Stvoriteľom, ktorý je mimo času a priestoru.
Navyše, to nie je iba vysvetlenie druhu „Boh to urobil“,
kreacionistickí fyzici vytvorili viacnásobné konkurujúce modely tejto expanzii
pomocou všeobecnej teórii relativity Einsteina.
Teória veľkého tresku v podstate vraví,
že objekty s vysokým červeným posunom sú vzdialené,
objekty s nízkym červeným posunom sú blízke.
Astronómovia ako je Halton Arp a iní
našli veľké množstvo výnimiek tohto prípadu,
kde našli kavazari s vysokým červeným posunom
fyzikálne združené k galaxiám s nízkym červeným posunom.
A keď vravím fyzikálne združené, myslím tým, že vidíme
mosty z hviezd a plynu, ktoré spájajú obidve,
plyny emitujúce X-žiarenie.
Existuje jeden veľmi známy prípad, NGC 7319,
kde nachádzame kvazar s vysokým červeným posunom...
pred aktívnou galaxiou s nízkym červeným posunom,
čo by nemalo nastať vo vesmíre vytvorenom veľkým treskom.
Je tam niečo zlé;
je tam vážny problém, ktorý musí byť zodpovedaný.
Je veľa takýchto anomálii, kde máte
objekty so značne rozdielnym červeným posunom, ktoré sú nejakým spôsobom spojené.
To by nemalo byť možné, ak by červený posun bol merítkom vzdialenosti.
Je však jasné, že sú spojené, čo znamená,
že štandardná interpretácia červeného posunu je nesprávna,
a to oslabuje samotný veľký tresk.
Ak by teória bola nesprávnym popisom toho, čo vidíme,
tak keď ju budeme aplikovať na to, čo vidíme,
budeme musieť vymýšľať fiktívne entity, aby teória sedela.
Tmavá hmota bola vymyslená, aby bol vysvetlený zvláštny pohyb
v špirálovitých galaxiách a v zhlukoch atď.
Tmavá energia je použitá na vysvetlenie tohto anomálneho zrýchlenia
vesmíru, keď používa tieto jasné svetelné zdroje supernovy.
A inflácia sa používa na zrovnanie vesmíru,
aby vyzeral tak ako vyzerá dnes.
Ale tieto neznáme nie sú experimentálne overené
a nikdy nebudú, podľa môjho názoru.
Teória veľkého tresku má nejaké množstvo svetských odporcov.
V roku 2004, 33 z týchto disidentov kozmológie
napísali otvorený list, ktorý bol publikovaný v New Scientist,
a viac ako 100 kozmológov sa pridali k tomuto listu.
A povedali popri iných veciach,
„Chýba otvorená výmena myšlienok“ a „pochybovanie a nesúhlas nie sú tolerované“
„V žiadnom inom pole fyziky by nebolo tolerované toto...
nepretržité utiekanie sa k hypotetickým objektom“
„ako spôsob vytvorenie mostu medzi teóriou a pozorovaniami.“
Tak potom by ste mohli dať túto otázku, prečo toľko modernej technológie,
superpočítačov, máme veľké teleskopy s prispôsobivou optikou, máme vesmírne teleskopy,
prečo sme nenašli pozorovateľné dôkazy, ktoré by mohli...
pevne ustanoviť veľký tresk bez použitia týchto neznámych?
Na to aby ste prijali veľký tresk, musíte ho prijať vierou.
Musíte predpokladať, že sú niektoré veci zadané,
bez ktorých by ste ani nemohli urobiť výpočet.
Ako sa dostanete do smiešnej situácii, že 96% vesmíru...
je vytvoreného z vecí, o ktorých nič nevieme?
Kozmológia nie je experimentálnou vedou.
Vlastne išiel by som aj tak ďaleko, že by som povedal, že kozmológia nie je ani veda.
Je to filozofia, je to náboženstvo, svetonázor, systém viery.
Vôbec to nie je veda.
[Zhrnutie kozmológii:]
[Nemôžeme vedieť, čo je za hranicami pozorovaní]
[Anomálie dokazujú, že červený posun nie je dôveryhodným spôsobom na meranie vzdialenosti]
[Model veľkého tresku nedáva dostatočne veľa času na...
vysvetlenie uniformitu teploty pozadia (problém horizontu)]
[Veľký tresk si vyžaduje masívne predpoklady, ktoré nemôžu byť preverené (napr. inflácia)]
[96% vesmíru veľkého tresku je imaginárny (tmavá hmota, tmavá energia)]
[Kozmológia nie je opakovateľná, overiteľná veda]
[Etické implikácie]
[Etické implikácie: Sme viac ako iba vrece chemikálií?]
Povedal by som, že veľkolepá teória evolúcia je zmesou vedy a filozofie.
A filozofia je v dnešnej dobe dominantnejšia ako veda.
Veda sa používa na podporu filozofie a naturalizmu.
Zisťujem to, že väčšina ľudí, väčšina evolucionistov...
nikdy nepreskúmali kriticky svoje vlastné pozície.
Je to taká posvätná krava, dokonca aj vo svojich vlastných...
mysliach, je nemysliteľné začať skúmať slabiny.
Je to úžasný boj.
Takže, myslím, že sa pokúšam navrhnúť, že prečo...
debata medzi kreacionizmom a evolúciou nie je
druh logického argumentu, ktorý počujete medzi vedcami pri diskusiách,
napríklad, o role slnečného svetla pri spúšťaní kvitnutia.
Ale s problémom stvorenia/evolúcie,
ak evolúcia nie je pravdivá,
tak to znamená, že sme boli stvorení. A ak Biblické stvorenie je pravdivé,
tak potom to znamená, že sme zodpovedný Bohu Biblie.
A to pre mnohých je zóna, kam sa nemôže ísť.
Viete, ak sa chcete považovať za súčasť intelektuálnej elity,
tak musíte byť Darwinistom, je to jednoduché. Je to akoby
poplatok, ktorý musíte zaplatiť aby ste sa dostali do klubu.
A preto je to veľmi, veľmi silným motivátorom.
Existuje aj zlá strana tejto motivácii, a to že ak sa toho nebudete držať,
budete zosmiešnený a budú sa k vám chovať akoby ste boli skutočne hlúpy alebo nevzdelaný.
Preto strach zo zosmiešnenia je skoro hmatateľný na vysokých školách.
Je veľké množstvo vedcov, ktorý si v skutočnosti uvedomujú,
že sú veľké chyby v Darvinistickej teórii,
ale sú ticho pretože vedia, že ak povedia o svojich pochybnostiach,
tak sa dostanú do problémov.
Nedostanú granty, nezískajú financovanie,
nebudú politicky korektní, nebudú mať priateľov,
všetky veci, ktoré vytvárajú akademický úspech zmiznú, ak spochybníte Darwina.
[„Stojíme na strane vedy napriek očividnej nezmyselnosti...
niektorých jej konštrukcií... pretože máme prednostný záväzok,
záväzok k materializmu... Navyše, že materializmus je...
absolútne, pretože nemôžeme dovoliť Božskú nohu v dverí“]
Takže, ak evolúcia je pravdivá, mnohí čestní evolucionisti...
uznávajú, že neexistuje žiadny racionálny základ morality.
[„Žiadne definitívne základy etiky neexistujú, žiaden definitívny...
význam života neexistuje a slobodná vôla je iba ľudským mýtom.“]
To otvára výhľad na mnohé veci, ako napríklad
čo je napokon zlé s potratmi?
Veď koniec koncov, máte nechcené tehotenstvo, prečo ho neukončiť?
Prečo na tom záleží vôbec?
Čo ak niekto je neproduktívny?
Sú záťažou pre spoločnosť, spoločnosť ich musí...
podporovať, dávať im jesť, starať sa o nich.
Prečo im nepomôcť po ceste, nezbaviť sa ich, veď viete?
Máme tu teda nejaké morálne dôsledky,
ak nás vytvoril Stvoriteľ, tak potom nás vlastní a má právo vytvárať pre nás pravidlá.
Ale ak sa veci vytvorili sami, tak potom nie je dobro a zlo,
sme v podstate iba vrecami prerobeného bahna z kaluže.
Tak potom čo je vražda? Je to iba jedno vrece...
chemikálií, ktoré naráža do ďalšieho vreca chemikálií.
Veda vám nevie povedať, či je vražda správna alebo nesprávna.
Môže vám povedať, že tento čin zabije niečo;
nepovie vám, či je to správne alebo nesprávne.
Tento problém evolúcie pôsobí na toľko vecí v ľudských životoch.
Pôsobí na to aké pocity zachovávajú k sebe.
Pôsobí na to ako sa ľudia chovajú k sebe navzájom.
Pôsobí na ich postoje a motivácie k životu.
Pôsobí na spôsob ako si vážime zákon v našej krajine.
Pôsobí na hodnotu, ktorú dávame iným ľudským bytostiam.
Mnohí kritici kresťanstva ukazujú na rôzne náboženské vojny,
križiacke výpravy, inkvizície. Takže predovšetkým,
títo ľudia sa nechovali v súlade s Kristovým učením.
Po druhé, čísla sú miniatúrne
v porovnaní k zverstvám spáchaným ateistickými režimami
v 20. storočí
[Mao Zedong: Zodpovedný za smrť aspoň 78 miliónov ľudí]
[„Nemecký Führer... sa pokúšal prispôsobiť nemecké...
praktiky k teórii evolúcie“ —Sir Arthur Keith]
Evolúcia bola použitá ako základ spoločnosti,
a tá spoločnosť bolo Nacistické Nemecko.
Hitler sa definitívne snažil dostať Darvinistické myšlienky do praxe,
ako napríklad myšlienku prežitia najschopnejších, ktorá znamenala smrť neschopných.
Hitler veril tomu, že niektoré rasy sú vyvinuté viac ako iné,
Veril tomu, že židovská rasa bola podľudská.
A ak zoberieme evolucionistické myšlienky a pokúsime sa ich aplikovať na seba,
výsledok nie je pekný.
Je to ohyzdné, je to zlé.
Ja som v skutočnosti Žid, podľa mojej etnicity.
A samozrejme moji ľudia boli skoro zahubený v Európe;
6 miliónov nás bolo zmasakrovaných evolucionistickou filozofiou.
A hendikepovaní ľudia boli považovaní za menej ako ľudia.
A Hitlerove vlastné propagandistické filmy hovorili:
„Závažne sme zhrešili proti zákonu prirodzeného výberu,
tým že sme dovolili hendikepovaným ľuďom žiť.“
[„My ľudia sme porušili zákon prirodzeného výberu počas posledných desaťročí“]
[„Nielen že sme podporovali podradné formy života...“]
[„Podporovali sme ich rozmnožovanie. Potomkovia týchto chorých ľudí...“]
[„takto vyzerali,“]
[„kde sa musí kŕmiť a starať o tisíce slintajúcich imbecilov“]
[„jednotlivci, ktorí sú menej ako zviera“]
Takže Hitler zamenil judaisticko - kresťanskú etiku...
posvätnosti nevinného života stvoreného na Boží obraz
za evolucionistickú etiku, že čokoľvek je dobré pre...
evolúciu vládnuceho druhu je dobré pre spoločnosť.
Po vojne vedúci nacisti boli postavení pred súd.
Ale niektorí z nich tvrdili, že neurobili nič zlé, pretože
„zákony našej krajiny vraveli, že zabíjať Židov je v poriadku“.
Takže pre aký dôvod ich môžeme postaviť pred súd?
Jedine, ak je vyššia mravnosť než národné právo.
Ale odkiaľ môže pochádzať táto mravnosť, ak nie od Stvoriteľa ľudstva?
Ak sme iba prerobené bahno z kaluže, potom neexistuje nič také ako vyššie právo.
Ľudia sú schopní spáchať každý druh zla proti iným ľuďom
a myslieť si, že by sme to dokázali nejako vylúčiť s nášho systému
alebo že sme usporiadali naše spoločnosti takými...
spôsobmi, aby sa to znova nemohlo zopakovať je naivné.
Keby mocní ľudia privlastnili myšlienky, ktoré sú otrávené,
výsledkom by bola smrť ľudí.
Minulé storočie bolo najkrvavejšie v celej ľudskej histórii.
A dôvodom neboli náboženské vojny, ako niektorí ľudia radi zdôrazňujú,
bola to ruka genocídnych masovo-vraždiacich vlád
vedených ľuďmi ako Hitler, Stalin, predseda Mao a Pol Pot.
Všetky tieto režimy mali spoločnú jednu vec a tou bola zbožná viera v evolúciu,
ktorá spôsobila, že ľudí videli ako nič viac než zvieratá na vytriedené.
Napríklad Mao považoval sám seba za Darwinovho učeníka.
Hitler dokonca napísal, že boj je otcom všetkých vecí.
„Ten, ktorí nechce bojovať v tomto svete, kde večný...
boj je zákonom života, nemá právo existovať“.
Veľa ľudí hovorí, že je to možno trochu prehnané, ale
čo keby ste boli jeden z tých odvedených do gulagov
alebo plynových komôr, alebo popravčích čát
a verili by ste v evolúciu?
Na akom základe by ste povedali, že sa mýlili alebo že konali v rozpore
s tým v čom obidvaja veríte?
Naozaj sme sa však z histórie poučili?
Pretože rovnaká filozofia, ktorá bola za nacistickým Nemeckom, teda evolúcia je teraz
uzákonená v štátnych školách vo všetkých národov západného sveta.
Mali by sme teda byť prekvapení, ak budú rovnaké dôsledky?
Už teraz máme vedúcich filozofov a tzv. bioetikov, ktorí hovoria o
zabíjaní detí po pôrode, ak nie sú dostatočne schopné.
Je ťažké očakávať čo by urobila ktorákoľvek spoločnosť,
ak bude plne prispôsobená evolucionistickému pohľadu,
pretože ak by ste sa pokúšali odvodiť mravnosť zo zvieracej ríše napríklad,
máte rôzne druhy mravnosti na výber.
Pretože keď sa pozeráme na prírodu pre definovanie morálneho vyhlásenia, to čo nájdeme sú
rôzne druhy rôznych zvierat, ktoré prechádzajú svetom tým, že konajú mnohé odlišné veci.
[Toto kuriatko drží svojho brata, ktorý zomrie z vyhladovenia.]
[Samičky pavúkov často jedia svojich druhov.]
Zatiaľ čo nájdeme v prírode krásu, taktiež tam nájdeme hrôzu. Ako aj Tennyson napísal,
je to „červená na zuboch a pazúroch“.
Darwin si toto uvedomil a zdá sa, že to je dôvod...
jeho odmietnutia viery v altruistickom Bohu v nebi.
Ale nevidíme tieto hrôzy iba v prírode,
sú taktiež aj ľuďmi spôsobené hrôzy, ktoré môžu byť
dokonca aj v masovom merítku, takže videnie týchto dvoch typov zla
by malo spôsobiť odpor v ľuďoch.
Skutočnosť je taká, že by nás to malo zastaviť a...
priviesť nás k uvedomeniu si, že niečo je skutočne zlé,
nemalo by to byť tak. Nikto nie je naozaj zmierený so smrťou.
Evolúcia však vraví, že je to úplne normálne.
Jedným z najväčších problémov, ktorý majú ľudia s Bohom Biblie je,
že ak je existuje Boh lásky,
tak ako je potom možné, že máme toľko smrti a trápenia vo svete?
Biblia toto vysvetľuje, pretože smrť a trápenie v Biblii
je dôsledkom ľudskej rebélie proti Stvoriteľovi.
[„...Preto ako skrze jedného človeka hriech prišiel na svet a skrze hriech smrť...
— tak prišla smrť na všetkých ľudí, pretože všetci zhrešili...“ —Rím 5:12]
Ale evolúcia vraví, že smrť a trápenie
sú v prvom rade prirodzenou súčasťou toho čo vytvorilo človeka.
Takže evolúcia neposkytuje žiadnu útechu tým, ktorí trpia,
pretože utrpenie, prepáčte, je súčasťou života.
Je to súčasťou boja pre existenciu.
Existuje ďalší dôvod prečo by sa evolucionista
držal svojho systému viery,
aj keď všetky smrteľné chyby sú odhalené,
a to je preto, lebo ak evolúcia nie je pravdivá,
tak ich to nasmeruje iným smerom.
[„Lebo čo je neviditeľné z Neho, Jeho večná moc a božskosť, to od stvorenia sveta...
rozjímaním môžu pozorovať z Jeho diel, takže nemajú ospravedlnenie” —Rim 1:20]
Pretože v skutočnosti, ak sa vesmír a život sami nevytvorili,
ak sa to nestalo spontánne, tak potom musí existovať Stvoriteľ
a Stvoriteľ pravdepodobne nebude nejaký zelený mužík z inej galaxie,
Stvoriteľ bude Všemohúcim Bohom.
Čiže ak Boh je pravda, budem sa pokúšať upriamiť svoj život
v smeroch, ktoré súhlasia s tým,
či už ide o to ako sa chovám k svojej žene a svojim deťom, ako otec a ako manžel,
alebo je to o tom ako sa chovám k svojím evolucionistickým kolegom
s maximálnym rešpektom, pretože verím, že sú ľuďmi,
ktorí sú stvorení na Boží obraz.
Nie sú rozdielni odo mňa,
lebo nie sú rozdielni od kohokoľvek iného koho poznám.
A keď začíname touto myšlienkou,
že Boh stvoril všetkých ľudí a že sa stará o všetkých ľudí,
ak dovolíme, aby to zostalo v našich srdciach nejakú chvíľu,
tak potom to skutočne pôsobí, na to ako sa správame ku každému, s ktorým sme v kontakte.
Spasenie nie je výsledkom intelektuálnej aktivity,
nevychádza z pochopenia Boha
alebo teológii,
je to duchovná transakcia.
[„...ak ústami vyznáš Pána Ježiša a v srdci veríš, že...
Ho Boh vzkriesil z mŕtvych, budeš spasený.“ —Rim 10:9]
Takže pre mňa, keď som pochopil, že Boh stvoril dokonalé stvorenie,
že bol doslovný pád
a že nás teraz Boh obnovuje obeťou svojho Syna,
to úplne zmenilo moju vieru.
Pretože napriek tomu, že som bol kresťanom už 10 rokov,
bol som nesmierne slabý kresťan.
A takže každý aspekt mojej viery bol premenený,
tým že som sa plnšie odovzdal Bohu a veril Jeho Slovu.
[„Takto vraví Hospodin, ktorý stvoril nebesá — On je...
Boh, ktorý stvárnil Zem a ustanovil ju, On ju založil; —
nestvoril ju na to, aby ostala pustou ale pripravil ju...
na bývanie: Ja som Hospodin, a nieto iného” —Iz 45:18]
[„Lebo tak Boh miloval svet, že svojho jednorodeného syna dal, aby...
nezahynul, ale večný život mal každý, kto verí v Neho.“ —Ján 3:16]
[„Lebo neposlal Boh Syna na svet, aby odsúdil svet, ale aby ho spasil” —Ján 3:17]