ДЕЛ: Като дете пораснах на подобно място.
Заедно с баща ми яздехме конете си
до едни страхотни планински езера.
Яздехме до отдалечени безлюдни места
с невероятни потоци, поляни и диви животни.
Харесва ми тук.
ДЕЛ: Вижте този каньон.
Напомня ми на Гранд Каньон
Има малък поток,
също и типичните стръмни склонове.
Колко дълго мислите е необходимо
за такъв малък поток да премахне толкова материал
и да издълбае толкова дълбок каньон?
Тази скала има история, така както аз и вие имаме история
Дошла е от някъде.
За много от тези скали се смята, че са на
350 хиляди години, дори до 2 милиона.
Това е много време.
ДЕЛ: Но може би ще е изненада да научите,
че всички тези геоложки форми, които виждаме тук —
каньоните, слоевете, дори растенията —
са по-млади от мен.
Когато съм бил бебе, тук е имало
само огромна гора десетки метри надолу,
под сегашната повърхност.
Всъщност, преди 1980, повечето хора
дори не са чували за Сейнт Хелънс.
[тътен от взрив]
ДЕЛ: През нея година, на 18-и Май
разтопена скала създава парен взрив
равен на 20 милиона тона тротил.
Лавина от отломки и други потоци от изригването полагат
бързо всички тези слоеве стигащи до 180 метра дебелина
Няколко години по-късно друга вулканична дейност
причинява поток от кал, който издълбава целият този каньон
и дори достига до основната скала, само за няколко дни.
Не е ли невероятно как малко информация за миналото
може да промени начина, по който виждаме настоящето
и заобикалящият ни свят?
ДЕЛ: Има много предположения, които
много хора правят
относно историята на Земята.
Въпросът е как тези предположения влияят
на начина, по който гледаме на историята?
Но още по-важно е как влияят те на начина,
по който гледаме на Библията и науката?
Създаде ли Бог света за няколко дни или милиарди години?
Произлязъл ли е човек от маймуната
или Бог ни е създал мигновено по Свой образ?
Имало ли е световен потоп, който е разрушил земята
или това е само мит?
С други думи, история ли е книгата Битие?
♪♪
Когато мислим за историята на земята
има много неща, които трябва да вземем под внимание.
Но едно от най-впечатляващите е описанието на Потопа.
Била ли е цялата земя покрита с вода?
Битие казва, че водите
се усилваха твърде много на земята, така че
всичките високи планини, под цялото небе се покриха.
Ако Потопът наистина е бил глобален
не трябва ли да намираме много доказателства за това?
Бях чувал за един учен, който е прекарал
над 40 години изучавайки този въпрос.
Когато говорихме, той ми каза, че знае страхотно място
където можем да видим доказателство за Потопа.
ДЕЛ: Стийв, трябва да призная, че съм бил тук няколко пъти
но всеки път когато дойда оставам безмълвен.
СТИЙВ: Освен, че съм у дома
Гранд Каньон е любимото ми място на земята.
ДЕЛ: Добре Стийв, кажи ми какво виждаш тук?
СТИЙВ: Когато гледаме Гранд Каньона, виждаме
скритата история на земята под краката ни.
Имаме нещо като торта на пластове образувана от скални слоеве,
които са били разрушени, за да можем да видим
вътрешната структура на земята.
Същите слоеве намираме в Колорадо,
също и в Илинойс, и Пенсилвания.
ДЕЛ: Когато говориш за утаечни слоеве
имаш предвид слоевете, които виждаме?
СТИЙВ: Да. Най-долните слоеве се образуват първи.
Това са утаечни зрънца, които са били смесени, разделени,
довлечени тук от различни посоки
и натрупани едни върху други.
И после, разбира се, с времето се превръщат в скали.
ДЕЛ: Ти твърдиш, че твърдата земя,
на която стоим в момента,
ако бихме се върнали назад във времето, би била течна?
СТИЙВ: Да.
Океанът може да върши изумителни неща
и вода с невероятна сила натрупва
пластовете, които виждаме в каньона.
ДЕЛ: А има ли вкаменелости във всички слоеве?
СТИЙВ: Има морски фосили във всички слоеве.
Но общоприетото обяснение е, че е имало 17 различни прииждания
и оттегляния на окена в Северна Америка,
и те са се случвали в един период от стотици милиони години.
ДЕЛ: И какво доказателство виждаш тук,
което би показало, че подобна теория не е логична?
СТИЙВ: Общо 1200 метра слоеве
в каньона са плоски и паралелни помежду си
наблюдавайки между слоевете
не виждаме да е минало време между различните пластовете.
ДЕЛ: Т.е. изветряне?
СТИЙВ: Изветряне или значимо образуване на
канали не се наблюдава.
Също когато изучаваме самите пластове
виждаме доказателства за много бързо наслояване
Само няколко минути или часа са достатъчни за образуването им.
ДЕЛ: Разкажи ми за историята на тези пластове.
Как са се появили тук?
СТИЙВ: „В шестстотната година на Ноевия живот, във втория месец,
на седемнадесетия ден от месеца,
в същия ден всичките извори на голямата бездна
се разпукнаха и небесните отвори се разкриха“
Моето разбиране е, че в океана се е случил катаклизъм
може би магма или земетресение са тласнали
океана върху континента.
ДЕЛ: Затова намираме тези морски фосили в пластовете?
СТИЙВ: Да. Имаме шест месеца,
в които водите се усилваха на земята.
И други близо седем месеца, в които водата се е отдръпнала.
Тези общо 1200 метра слоеве вероятно представляват
ранната и средна част на Потопа
тук в Гранд Каньон.
Имаме и други слоеве в близост до Гранд Каньон.
Наричат се Голямото Стълбище.
Там имаме общо 3000 метра дебелина на слоевете
над нивото на Гранд Каньон.
ДЕЛ: По-високо от това място.
СТИЙВ: По-високо от тук.
Те представляват късните етапи на Потопа
и отдръпването на водите.
Повърхността е била оформена при отдръпването на водите
и когато Потопът се е отдръпнал в новообразуваните морски басейни
тогава континентите вероятно са се вдигнали и ковчегът, разбира се
е заседнал във вискоите планини на Близкия Изок.
ДЕЛ: Някои хора казват, че
тази история се отнася за локален потоп.
СТИЙВ: Аз вярвам, че е бил глобален потоп и всички високи хълмове
под цялото небе са били покрити, едно всеобщо изказване,
но също и, че планини са се издигнали след това.
И ние не трябва да мерим дълбочината на Потопа
според планините, които виждаме днес,
които са били оформени по време на Потопа и след това.
ДЕЛ: Не бихме знаели, че имаме всички тези пластове,
ако стояхме върху тях на някое друго място,
но сега знаем за тях, защото са били издълбани.
Как е станало това?
СТИЙВ: Знаеш историята, която ни учеха
в прогимназията, нали?
Реката Колорадо в продължение на милиони години
е издълбала Гранд Каньона.
Повечето геолози днес отхвърлят тази идея.
Трудно е такъв каньон да оцелее за
десетки милиони години.
Не може каньон да остане толкова дълго, когато има ерозия.
ДЕЛ: Защото със времето стените
биха се срутили и разпаднали?
СТИЙВ: Да.
ДЕЛ: Тогава как са били издълбани тези скали?
СТИЙВ: Има много теории, но аз лично
харесвам идеята за катаклизмична ерозия при оттичане на езера.
ДЕЛ: След Потопа имаме тези големи водни басейни,
тези езера, които са останали.
СТИЙВ: Има данни за голямо езеро
в Цветната Пустиня, на място наречено Хопи Бютс,
където е имало около 2000 куб. км. вода!
ДЕЛ: Когато бентът се скъсва,
това огромно количество вода
се излива и издълбава този релеф.
СТИЙВ: Да.
Колко време би отнела ерозията на Гранд Каньон?
Може би седмици, но не милиони години.
Времето не е магическа пръчка, която решава
всичките геоложки проблеми на света.
Остави идеята за милиони години
и започни да мислиш за катаклизмични процеси,
както в случая на Сейнт Хелънс,
и това ще ти помогне да разбереш Гранд Каньон.
Навсякъде Стийв ми показваше примери
за невероятната сила на движещата се вода.
Водата бързо е натрупала тези огромни пластове,
а после бързо ги е разрушила.
Стийв искаше да ми покаже
къде Потопът е ударил за първи път континента,
така че ме заведе дълбоко в каньона.
ДЕЛ: Стийв, когато каза, че ще
ме заведеш на дъното, не се шегуваше.
На дъното сме, нали?
СТИЙВ: Намираме се в един голям страничен каньон на Гранд Каньон
и тук виждаме основната гранитна скала,
която е един вид основата на континента,
а върху нея виждаме хоризонталните слоеве.
Границата между гранитната скала
и пясъчникът върху нея
се нарича Голямoто Несъответствие.
ДЕЛ: Защо се вижда толкова силно изразена линия?
Съвсем ясна е.
СТИЙВ: Мисля, че тя показва границата на ерозия в колосални размери.
Тук виждаме нещо, което разкрива силата на
течаща вода върху повърхност.
ДЕЛ: Само тук ли се вижда?
СТИЙВ: Голямото Несъответствие е по целият континент.
Мисля, че съм го виждал и в Близкия Изток.
Има го в Европа.
Също и в Африка.
А тук го виждаме под Северноамериканския континент
ДЕЛ: Виждаме този слой.
Колко дебел е той?
Колко нагоре отива?
СТИЙВ: Тук имаме Поредицата Соук —
около 300 метра състоящи се от пясъчник, глинеста лиска
и варовик, които са по целият континент.
Има четири други големи поредици
от пластове върху тази поредица.
Те също са продължителни както тази.
Подобни неща на това, което виждаме тук,
намираме по целия свят.
ДЕЛ: Това наистина прави човек да се замисли
дали всичко това е станало от малко локално наводнение.
Говорим за нещо огромно.
СТИЙВ: Силата на водата е разбивала
и стривала на прах скали, и отлагала дебели пластове,
и това ни кара да мислим за глобален потоп.
ДЕЛ: Общоприетата история е доста различна.
Тя казва, че е изминало много време
между всеки от тези пластове.
СТИЙВ: Някои хора твърдят, че Голямото Несъответствие
представлява период от половин милиард години.
ДЕЛ: Имш превдид между гранита
и първия слой от утаечна скала?
СТИЙВ: Точно. Те казват, че това са около половин милиард години,
но това е, което тяхното обяснение
за историята на земята ги кара да приемат,
но когато дойдеш тук у погледнеш това
виждаш почти плоска повърхност.
Не е напълно равна, по-скоро е леко вълниста.
Но дали това е резултат от милиарди години
или продукт на силата на водата
плъзгаща се по повърхността?
Дълги периоди от време не предлагат добро обяснение в този случай,
а ние искаме да обясним това, което виждаме.
СТИЙВ: Накъдето и да погледнем виждаме силата на водата.
Говорим за вода в огромни размери
и това е историята тук в Гранд Каньон.
Не е малко вода и много време.
А много вода за малко време.
ДЕЛ: Времето е централният въпрос
когато говорим за историята на Земята.
Колко време е отнело формирането на това, което виждаме около нас?
За мен е ясно, че един световен потоп би
променил земята много бързо, но много хора мислят,
че светът се е оформил бавно, в продължение на милиарди години.
Каква е истинската разлика между тези две идеи за времето?
Исках да говоря с някого, който може да ми каже
повече относно науката, историята и времето.
Тъй като работя в сферата на компютърните науки
се срещнахме на място, където
аз лично съм преживял част от тази история.
Когато гледахме експонатите
си дадох сметка колко по-малки
и по-мощни са станали компютрите
от времето когато започнах да ги използвам.
Пол казва, че нашите променящи се представи относно компютрите
са всъщност поредица от менящи се парадигми.
ПОЛ: Когато бях на 19, прочетох книгата на Томас Кун
„Структурата на научните революции“
където той описва тази идея за парадигмите.
Парадигма е като рамка, в която интерпретираш фактите.
Така че науката не е само доказателствата,
но също и как тълкуваш тези доказателства.
В тази зала например
имаме така наречени мини компютри
но реално те изобщо не са мини
от гледна точка на модерната парадигма.
ДЕЛ: На днешно време …
ПОЛ: Да, това.
Така че, за да разбереш проблемът на произхода
трябва да започнеш гледайки на
управляващите парадигми,
двата основни възгледа, които имаме в момента
относно историята на живота и историята на вселената.
ДЕЛ: И кои са те?
ПОЛ: От една страна имаме традиционната парадигма
В традиционната парадигма имаме тези дълги периоди от време,
13,7 милиарда години, през които се развива процесът
започващ с примитивни форми и завършващ с това, което виждаме днес.
Сложните форми на живот трябва да бъдат построени от горе надолу
само чрез физични процеси, в които никакъв ум,
никакъв творец, никакъв дизайн не взимат участие.
ПОЛ: Вторият възглед можем да го наречем
историческата парадигма на книгата Битие.
Всичко започва с божествен ум, със Създател,
интелект, който планира и ръководи
и създава реалността.
Събитията се случват в един много по-кратък период
Вселената, Слънчевата система, нашата планета и самият живот,
всички тези неща започват като напълно оформени, функциониращи системи.
ДЕЛ: Не е трудно да видим, че има огромна разлика
между тези два възгледа що се отнася до времето.
ПОЛ: Историята на живота
на тази земя ни дава колекция от данни,
но в зависимост от парадигмата, която приемаме,
тези данни ще бъдат обяснени по много различен начин.
ДЕЛ: Изглежда, че едната парадигма
използва дадената ни история,
а другата гледна точка изгражда тази история.
Ти така ли го виждаш?
ПОЛ: Ние имаме свидетелство за тези събития, и то ни
информира относно нещата, които са станали,
и ние трябва да имаме това предвид,
когато изследваме данните.
ДЕЛ: Все пак, Пол, причината защо това е сериозно е,
че не говорим за историята на вода, която ври
на определена температура.
Става въпрос за история свързана
с произхода на вселената.
Говорим за произхода на живота, произхода на човечеството,
произхода на греха и защо има зло на този свят,
произходът на геоложките форми,
които ни заобикалят, произходът на езиците.
Имам предвид, че тази история не е маловажна.
Тези неща са много важни за човечеството
и за това къде сме днес.
ПОЛ: Така е.
Става въпрос буквално за произхода на всичко.
И мисля, че ако спрем за момент ще видим, че
разликата между тези две парадигми
не е наука от една страна
срещу религия от другата,
защото и двете са научни в смисъла на това, че
изследват същата колекция от данни.
Реално, на най-дълбокото ниво конфликтът е
между два противоположни възгледа за историята …
каква е истинската история на Вселената?
ДЕЛ: Това изглежда да е истинският въпрос.
Каква е истинската ни история?
Какво се е случило в действителност?
Конфликтът не е между два възгледа относно науката,
а между два възгледа относно историята.
И тъй като Битие е било написано на еврейски
Исках да говоря с експерт по еврейски.
Какво казва оригиналният текст?
♪♪ [Др. Стивън Бойд - експерт по еврейски]
СТИВЪН: Първата дума в Битие е (говори на еврейски)
Битие 1:1 е (говори на еврейски)
Това е началото на „толедот“ на Ной.
Тази дума „толедот“ е много интересна.
Понякога се превежда „родословие“.
Понякога се превежда „история“.
И след нея идва историята за Потопа.
ДЕЛ: Стийв, изглежда, че има
много история в Библията.
Ти как мислиш?
СТИВЪН: Абсолютно!
Всъщност първото нещо е,
че е точно историческо описание.
Авторите представят гледната си точка по начин,
който показва убеждението им, че описват истински събития.
Това е очевидно от начинът, по който те са настоявали
следващите поколения да научат тяхната история.
ДЕЛ: Когато четеш тези първи глави на Битие,
какво виждаш?
Можеш ли да ни покажеш?
СТИВЪН: Започва с „В начало
Бог създаде небето и земята.“
В еврейският няма дума за вселена.
Това означава, че Той е създал всичко.
И продължавайки в Битие 1:2
виждаме една топка от вода в космоса.
В следващите дни Бог напълва тази вселена.
ДЕЛ: Ти говориш за дни.
Виждаш ли ги като буквални дни?
Това ли ни казва текстът
или, знаеш как някои хора мислят,
че това е едно поетично представяне?
СТИВЪН: Първо, това не е поезия.
Най-добрите специалисти по еврейски казват,
че това е разказ.
И според тях това е една от уникалните особености
на описанието в Битие на Сътворението
и Потопа. Те са разкази,
а в древният Близък Изток като цяло са били епически поеми,
което е много различно.
Но тук имаме разказ,
което показва, че е историческо описание.
Това ще рече, че трябва да разбираме думите
според тяхното нормално значение на еврейски.
Думата „йом“ означава ден.
Основното ѝ значение е това, което ние наричаме „ден“.
24-часов ден.
Единственият начин думата да означава по-дълъг период от време
е ако наложиш чужда идея на текста и кажеш,
според мен означава „епоха“
и така „йом“ става на „епоха“.
Правилно е да се започне с текста.
Ако започнеш с него „йом“ означава ден.
ДЕЛ: И когато стигнем до текста,
който говори за сътворението на Адам и Ева,
ти го виждаш като историческо събитие,
което е противоположно
на общоприетата идея, че човек е произлязъл
чрез един много дълъг процес.
СТИВЪН: Библейският текст не е съвместим
с общоприетата парадигма.
Библията учи, че Господ Бог направи човека
и му вдъхна жизнено дихание
създавайки го по Свой образ.
После е създадена и жената.
Имаме първият брак.
После грехопадението.
След това в родословието на Ной е историята за Потопа.
Глобален ли е този потоп?
Не знам колко пъти,
около 35 пъти думата „кол“, което означава „целият“
се среща в историята за Потопа.
Ако е съд над човечеството, трябва да е глобален.
И продължавайки напред в първите глави на Битие
идваме до десета глава, която се нарича „плочата на нациите“,
които са Ноевите синове.
В тази глава се казва, че хората са
разделени на техните нации и езици.
И така Мойсей се връща и в Битие 11:1-9
обяснява как са се появили езиците.
И така идваме до родословието на Тара,
но родословието на Тара не е толкова относно Тара,
колкото относно неговият най-известен син Аврам.
ДЕЛ: Изглежда толкова очевидно, че няма
разделение между тази част
и нещата, които виждаме в началото.
Всичко е един дълъг исторически разказ.
Не е ли така?
СТИВЪН: Така е. Всъщност
родословията оформят структурата
не само на Битие, но историите са
закрепени за родословията.
Родословията се използват и дори са наречени „толедот“
в книгата Рут, за да покажат, че Давид
е наследник на Юда, което е необходимо заради пророчеството на Яков.
После отиваме в Новия Завет.
Как се показва произходът на Исус?
Чрез две родословия. Едното през линията на Мария
стига чак до Адам.
ДЕЛ: Стийв, имайки предвид всичко, което разгледахме,
колко важни са историческите разкази,
които намираме в Битие,
включително всичките родословия, които са описани,
колко важни са те за Християнството?
СТИВЪН: Те показват, че
Християнството има историческа основа.
Писанията ни дават
реална историческа информация.
Така че Християнството не е скок в неизвестното.
То е идеология със силна историческа база.
И също виждаме, че нашият Спасител е и наш Създател.
Тези родословия са много важни.
Ако Исус е потомък на Адам
и Адам е бил създаден на шестият ден от Сътворението,
тогава Земята не може да е много стара.
Тогава откъде идват милионите години?
Срещнах се с геолог на едно място, където
той казва, че можем да разберем отговора.
♪♪ [Др. Андрю Снелинг - Геолог]
АНДРЮ: Виждаш ли колко е тихо,
просторно, нищо, което да те притеснява.
Но има нещо, което напомня за експлозивното минало.
Тук е имало вулкан, със шлаков конус
който е избълнал този поток от лава,
и лавата се е разляла в цялата околност.
ДЕЛ: Огромно количество базалтова лава.
АНДРЮ: Така е, но всъщност е малко в сравнение
с потоците от лава, които виждаме на други места.
И тук наоколо има може би хиляда такива вулкани.
И малкият тук зад нас
се нарича вулкан със шлаков конус.
ДЕЛ: Този е малък?
АНДРЮ: Да, малък е.
Тези са малки вулкани.
Когато Сейнт Хелънс изригна през 1980,
горните над 700 метра от вулкана бяха отнесени,
но това е малко в сравнение с други изригвания в историята.
Ако се върнем малко по-назад,
до голямото изригване в Йелоустоун,
част от вулканичната пепел се намира чак в Тексас.
Толкова далеч е стигнала.
Друг пример са потоците от лава в Индия,
от които се се оформили слоеве с дебелина до 300 метра
върху район, който е една трета от площта на Индия.
Това, което виждаме днес е само миниатюра
в сравнение с миналото
и това ни показва нещо важно, за историческото минало.
Скоростта на тези процеси днес не може да се използва, за да разберем
колко бързо и величествено, от гледна точка на мащаба,
са се натрупали геоложките слоеве.
ДЕЛ: Това е причината защо дойдох при теб,
за да разбера как определяме възрастта на тези скали?
АНДРЮ: Важно е първо да разберем,
че по определен начин потокът от лава е мигновенен.
Като точка във времето.
И в разтопената лава имаме всички тези елементи,
които излизат от вулкана разбъркани
и после започва кристализацията на скалата.
Атомите, които са радиоактивни,
започват да натрупват това, което наричаме
дъщерни продукти, продукти от разпадa.
И това, което е важно е, че разпадът е толкова бавен,
когато го мерим в настоящето,
че отнема милиони години
за изходните атоми да се разпаднат на дъщерни атоми.
И това, в крайна сметка, е откъде произлизат милионите години,
защото скоростта на разпад е ниска в настоящето.
ДЕЛ: Но ние бихме казали, че настоящето
не е ключът към миналото,
защото очевидно в миналото е имало
оргромни катаклизми, които не се случват днес.
АНДРЮ: Библията казва,
че миналото е ключът към настоящето.
Ако искаш да разбереш днешният свят,
трябва първо да разбереш миналото.
Имаме много знаци, че геоложките процеси
не са се случвали винаги с еднаква скорост
и също имаме причина да вярваме, че разпадът на атомите
може би не е бил винаги еднакъв.
Взимали сме скални проби от различни места —
много от Гранд Каньон,
от всеки скален слой.
Взимал съм от Нова Зенландия.
Също и от други части на света.
След това изпращаме една и съща проба
за анализ, използвайки различни методи.
И резултатите са, че една и съща проба
използвайки различни методи, е на различна възраст
и разликата е хиляди милиони години
и дори милиард години в някои слуачи.
Има големи разлики, когато се използват различни методи.
ДЕЛ: Ако има такива големи разлики
между всички тези методи за датиране,
тогава това изглежда показва, че на практика имаме
отворена система, а не затворена.
АНДРЮ: Правилно.
И ако имаме отворена система това означава, че не можем да мислим,
че тя ще ни даде надеждна възраст за тези скали.
И това променя всичко, което се приема
относно историята на Земята, защото изведнъж
се оказва, че тези радиоактивни часовници не са надеждни.
Имаме доказателства, че скоростта на разпад е била по-висока в миналото.
Изведнъж може да се окаже, че вместо милиони години
става въпрос за история, която е много по-кратка.
ДЕЛ: Ти казваш, че тези доказателства
са вече общодостъпни.
АНДРЮ: Да. Да.
ДЕЛ: Защо не виждаме промяна?
АНДРЮ: Питали са ме този въпрос
когато съм говорил пред отделите по геология в университети
и отговорът е, че учените са приели
милионите години.
И когато хората се фокусират върху тази теория,
всичко извън полезрението им, което противоречи
на приетата идея се избутва настрани.
АНДРЮ: Причината защо
милионите години са важни,
ако се върнем назад в историята на научната мисъл
Чарлс Лайел в Англия предлага идеята за милиони години
и те умножават възрастта на скалите.
И това е фундаментът, на който Чарлс Дарвин строи.
Всъщност четейки книгата на Чарлс Лайел той приема
идеята за милиони години геоложка еволюция
и така той може да каже, че при достатъчно време
това, което не се случва в настоящето.
В настоящето можем да видим само малки промени.
Но за милиони години, малките промени
заедно стават големи промени.
И ако искаш да имаш история,
която казва, че сме продукт на случайност и
произволни процеси, продължаващи милиони години,
тогава ти трябват скали, които са на милиони години.
В противен случай подкопаваш основата
на тази идея за историята на Земята.
ДЕЛ: Времето значи е критичният елемент
за общоприетата парадигма
и то трябва да представлява дълги периоди.
Андрю каза, че изследвайки скалните образования
можем да видим доказателства за млада планета променена
от глобален катаклизъм.
И така той ме заведе южно от Седона, за да видя със собствените си очи.
АНДРЮ: Важно е да отбележим, че
този пеизаж всъщност е много стабилен.
Тук е имало много ерозия в миналото,
която е оформила целият релеф,
но тези отвесни скали и долината са много стабилни,
затова може да поникне растителност.
Днес всичко е много по-спокойно.
Днешните процеси са изключително бавни
и те не могат да обяснят как се е получила тази ерозия,
как са се оформили пластовете или пък отвесните скали.
ДЕЛ: Добре, ти искаше да дойдем тук,
защото виждаш доказателство
което показва, че Земята е млада.
Какво виждаш?
АНДРЮ: Да. Първото нещо, което забелязваме е
размерът на тези пластове.
Те приличат на натрупани палачинки.
Например червеният слой, който продължава
по цялата дължина е Формацията Шнебли Хил.
Върху нея виждаш първият бял слой.
Това е Пясъчникът Коконино.
А над него е Тороуийп,
и на хоризонта се вижда Варовикът Кайбаб,
който е горният слой на Гранд Каньон.
Тук сме на над 100км от Гранд Каньон
и тези пластове са все още тук.
ДЕЛ: Невероятно е
колко много материал е необходим за това.
АНДРЮ: Да.
Например Пясъчникът Коконино,
можем да го проследим от тук през Ню Мексико,
Колорадо, Канзас,
Оклахома и дори до Тексас.
Говорим за над 500 хиляди квадратни километра,
в които намираме тази скална формация
километър, след километър, след километър.
В наши дни не виждаме такива размери,
а само локални натрупвания.
И за да се получи хоризонтален слой върху толкова голяма площ,
трябва да го направиш като палачинка —
бързо и наведнъж.
Затова тези пластове показват, че са се оформили бързо
поради тяхната големина.
ДЕЛ: Андрю, ти спомена за тези червени пластове,
но те не ми изглеждадт познати.
АНДРЮ: Това е Формацията Шелби Хил.
Няма я в Гранд Каньон.
В Гранд Каньон преминаваме от Коконино
директно към Формацията Хермит.
Границата помежду им е тънка и права
и няма доказателство за изветряне,
което означава, че Формацията Хермит се е образувала бързо
и веднага върху нея Пясъчникът Коконино
се е оформил.
АНДРЮ: Но тук сме на 110км от Гранд Каньон
и виждаме тази Шелби Хил Формация,
която е между Коконино и Хермит.
И тази Шелби Хил Формация,
дебела 250-300 метра и с площ от 2500 кв.км.,
трябва да е била оформена много бързо.
Ако това е отнело милиони години,
трябва да видим доказателство за това,
под формата на милиони години ерозия в Гранд Каньон
на границата между двете.
Но такава няма!
Това означава, че Шелби Хил Формацията,
се е образувала в този район за часове.
Виждаме не само, че липсва изветряне,
но и че няма много време между пластовете.
Така цялата поредица от пластове е била образувана много бързо.
ДЕЛ: Имаме тези огромни по площ слоеве.
Отделно няма изветряне между пластовете.
Виждаш ли други доказателства?
АНДРЮ: Ако погледнем внимателно на
Пясъчникът Коконино, в наслояванията се виждат
линии, които са полегати.
Това е диагонално напластяване.
Това показва, че е имало
подводни вълни от пясък, който са се движели.
Подобно на дюни в пустиня.
Важно е да разберем, че
наклонът на пустинна дюна е различен.
Като цяло наклонът на слоевете е 30-34 градуса.
Под вода наклонът е 25 градуса или по-малко.
Др. Джон Уитмор е изследвал тези хълмове
заедно със студентите си.
Те са направили стотици измервания на тези пластове
и резултатите винаги са между 15 и 25 градуса.
Ще рече, че слоевете са се образували под вода.
И така тези слоеве се натрупват за часове и седмици,
и за няколко месеца имаш целият куп от
пластове като палачинки върху огромни площи.
ДЕЛ: Тогава разликата не е
в това дали човек вярва в тези пластове.
АНДРЮ: Не, не е.
ДЕЛ: Разликата е във времето, нали?
АНДРЮ: Правилно.
Не е въпрос на Библия срещу наука.
Когато говорим за парадигмата на Потопа
и общоприетата парадигма, всъщност говорим за
два различни възгледа относно историята на Земята.
ДЕЛ: Тези гледни точки са наистина различни.
Като дете ме учеха традиционната теория
с нейните дълги периоди и бавни, постоянни промени.
Но каква е историята на Земята според Битие?
♪♪ [Др. Курт Уайз - Палеонтолог]
Курт Уайз ме заведе от едно заинтригуващо място на друго
и ми показа доказателства за вкаменени гори,
обясни ми бързото образуване на въглища,
и ми разказа за сложният дизайн на биологичните системи.
Където и да погледнехме, той ми показваше нещо ново
във връзка с историята на Земята.
Накрая стигнахме до входа на една стара, изоставена въглищна мина.
КУРТ: Това e, което е останало
от фирма за добив на въглища и желязо построена
преди 100 - 110 години.
ДЕЛ: Интересно е, че ако не знаеш тази информация,
гледайки на тези камъни
човек би си помислил, че са много стари.
Ако бяхме в Гърция, ще предположим,
че са сложени преди хиляди години.
КУРТ: Трудно е да се определи гледайки само структурата.
ДЕЛ: Курт, искам да ми обясниш нещо,
защото знам, че традиционната парадигма
гледа на земната история като на права линия.
Като сбор от постоянни процеси и т.н.
Но историята в Битие ни казва,
че миналото не е толкова непроменливо.
КУРТ: Да, имаш право.
Във 2-ро Петрово 3-та глава се говори за хора в последните дни, които казват
„Къде е обещаното Му пришествие?“
„Защото всичко си стои така, както е било“
„от началото на създанието.“
Идеята е, че всичко, което виждаме в настоящето,
което се случва сега,
което се случва долу в поточето,
което се случва навсякъде по света,
е начинът, по който винаги е било.
През цялата земна история нещата са били така.
Текстът продължава:
[от англ.]: „Защото те са своеволно невежи“
Не само, че са невежи относно тези истини,
но те умишлено ги отхвърлят,
и стихът споменава Сътворението и Потопът.
Според Библията това очевидно са събития,
които не са подобни на настоящето.
И точно това можем да видим тук.
Тази скала не е на правилното място.
Нейното място е 300 метра по-нагоре.
Свлякла се е до сегашното си място.
Това е доста голям къс.
ДЕЛ: Наистина е огромен.
КУРТ: Кой процес в настоящето
свлича такива големи скали?
Тази тук продължава над километър и половина.
Отделно, вътре в скалите има други доказателства за предходно събитие,
което е било още по-голямо и още по-различно от настоящето.
В тях има също и вкаменелости от време,
което е много различно от настоящето.
Така че според Писанията,
и от личния ми опит,
не можем чрез настоящето да съдим миналото
или да го разберем напълно.
Но ако се върнем в началото,
виждаме, че Библията представя
нещо подобно на епохи в земната история.
ДЕЛ: Важни периоди от време?
КУРТ: Просто се случват различни неща
през всяка от тези епохи.
И ако живееш в друга епоха,
никога не би разбрал предишната епоха, защото тя ще е много различна.
Първата е самото Сътворение.
В шест дни Бог създаде цялата Вселена.
Той създаде планетите и звездите
и разшири Вселената
чрез силата Си.
Това очевидно не се случва днес.
Той не създава планети.
Всъщност в краят на този текст казва,
че Той приключи творческата Си работа.
КУРТ: След това преминаваме към Едемската епоха.
Това е периодът, когато Адам и Ева са
в Едемската градина.
Той е много различен от настоящето.
От текстът оставаме с впечатлението например,
че ако Адам и Ева не бяха съгрешили,
те биха живели вечно.
Трудно е дори да си представим хора да живеят вечно.
Така че, това е бил различен свят.
Много различен.
Колко дълго е продължил? Не знаем.
Но изведнъж приключва,
когато Адам и Ева вкусват от дървото
за познаване на доброто и злото
и Бог изрича проклятие над сътвореното.
Той промени законите във Вселената.
Сега вече Слънцето няма да може да гори вечно.
Повече няма да можем да живеем вечно.
ДЕЛ: За нас значи е много трудно да си представим как е било преди,
защото познаваме само сегашните закони.
КУРТ: И не бихме дошли до това заключение,
ако нямахме Божието Слово.
ДЕЛ: Така е.
КУРТ: Затова според мен Божието Слово
ни е било дадено.
КУРТ: Стигаме до третата епоха във времето,
която наричам Пре-Потопен период.
Времето между Грехопадението и Потопът.
Този свят също е бил различен от настоящият.
Имал е същите природни закони,
но с различни животни,
различни растения.
Земята е била малко по-топла.
Континентите са били на различни места
от там, където са в момента.
Светът е бил значително по-различен.
ДЕЛ: И това е, което Петър има предвид, когато казва,
че светът е бил унищожен.
Значи Потопът не само е накиснал всичко,
това е била радикална промяна, нали?
КУРТ: Ако нашето разбиране е правилно,
континентите са се движили,
сблъсквали са се един с друг, създавайки планини.
Планини са се извишили хиляди метри.
Вода е заливала цели континенти.
Стотици метри седимент са били премахвани
от старите континенти и са били натрупани
отново стотици метри седимент.
Говорим за земетресения
с удивителна сила.
ДЕЛ: Това е бил преходът от това, което наричаш
Пре-Потопна епоха към следващата След-Потопна.
КУРТ: Земята е имала нужда да се
възстанови от Потопа.
Атмосферата е трябвало да се възстанови.
Също сушата и скалите.
Растения и животни е трябвало да се разпръснат по земята.
Имало е много вода, огромни земетресения,
колосални вулкани.
И можем да кажем, че през този период на възстановяване бавно намалят
силата и честотата на тези неща.
ДЕЛ: В този период ли се намира
например Ледената Епоха?
КУРТ: Да, интересно е, че Ледената Епоха
в нашите разбирания се оказва,
че е последствие от затоплянето на водите по време на Потопът.
Водата се изпарява от океаните.
Така те се охлаждат.
Тази вода отива над континентите
и се излива под формата на дъжд.
Но на някои места валежът ще е под формата на сняг.
И при силен и постоянен валеж
снегът не се топи и се натрупва,
оформяйки дебели пластове лед стигащи километри дебелина.
И когато океаните се охлаждат достатъчно
тази система на постоянен дъжд спира,
ледниците се свличат под собствената си тежест,
и се разтапят до сегашните си размери
като продължават да се топят.
Така нареченото глобално затопляне е възстановяване.
Земята все още се възстановява от Потопът.
ДЕЛ: Това са били доста динамични времена,
но ни остава още една епоха.
КУРТ: В модерната епоха можем да изучаваме сегашните процеси
и да разберем какво е ставало
стигайки назад до няколко века преди Потпа.
ДЕЛ: И това би накарало човек да мисли, че ако тези процеси
бъдат продължени в миналото …
КУРТ: Точно.
Взимаш сегашните процеси и ги прилагаш към миналото,
затова говори 2 Петрово.
Хората правят тази грешка.
Логично е.
Вземи настоящето и го приложи към миналото.
Не е нелогично.
Затова трябва да отидеш при Библията, за да разбереш
необходимата информация, която обяснява миналото.
От друга страна, ако започнеш с Библията,
там намираш само началото на историята.
Бог ни е дал възможността да изследваме скалите
и да попълним празните места в историята.
За да разберем напълно Потопа,
започваме с Библията и после отиваме при скалите.
Питай скалите и те ще ти кажат
какво е станало в миналото.
Курт е прав.
Библията описва исторически събития,
но не обяснява как те са се случили.
Това е, което учените правят.
Те се опитват да разберат данните
в светлината на библейската история.
Но Курт каза, че има доказателства в скалите.
Какви са тези доказатества?
♪♪ [Др. Маркус Рос - Палеонтолог]
МАРКУС: Обичам да идвам в природонаучни музеи.
За мен като палеонтолог това е като да отида в зоопарка.
Всичко това са животни, които са живели преди Потопа.
Това е като да се върнеш назад във времето.
ДЕЛ: Само че не са живи.
Всички са умрели.
МАРКУС: И не миришат, това е много хубаво.
Природонаучният музей
не само на показва какво е било преди,
а също се опитва да ни разкаже история,
за която имаме две възможности.
Двете парадигми —
естественоисторическата и библейската гледна точка.
МАРКУС: Всички природонаучни музеи в САЩ
и повечето по света,
показват само едната гледна точка,
само естественоисторическата идея за стара планета.
Но същата информация, този динозавър, може
да бъде разбран и по друг начин.
Затова когато мисля за тези животни
аз си представям светът точно преди Потопа.
ДЕЛ: Това изглежда да е бил свят пълен с насилие.
МАРКУС: Така е.
Затова Бог казва: „Краят на всяка твар“.
Не само на човечеството.
Съдът по времето на Потопа е над хората
и всички животни, над които владеем.
ДЕЛ: Маркус, можеш ли да обясниш в общи линии
вкаменелостите и как те се вписват в общата картина?
МАРКУС: Да,
вкаменелости се намират в определи слоеве,
където огромен брой създания
са били унищожени, безброй милиарди.
И всеки път, когато видим скален пласт,
който е толкова дебел, става въпрос за
събитие, което вероятно е отнело минути,
а не хиляди години.
Само минути са необходими за тази скала,
понякога само секунди.
Когато тези огромни води на Потопа
заливат континентите, отнасяйки екосистеми
или носейки морски екосистеми от дълбините на океана,
ги изхвърлят на сушата, и докато се натрупва един слой
вълните се връщат и започват
да натрупват други неща върху тях.
И така става едно гробище, върху друго гробище
върху трето гробище.
Подобни неща говорят за катаклизъм,
а не за това, че вкаменелостите
са се натрупали постепенно кост по кост и черупка по черупка,
малко по малко през огромни периоди от време.
ДЕЛ: Ти казваш, че тези
морски вкаменелости са навсякъде, дори по планините.
МАРКУС: Точно.
В другата част на музея има раздел
с неща като Мосасаурус, огромни плуващи влечуги.
Мосасаурус се намират върху
континенти по целия свят.
Човек си задава въпроса —
кое нещо има силата,
кое нещо има способността да вземе морските животни
и да ги изхвърли върху континентите
по такъв насилствен начин?
И Потопът е логично обяснение.
ДЕЛ: Когато бяхме в Гранд Каньон,
видяхме Голямото Несъответствие
и под него на практика нямаше никакви вкаменелости,
а над него изведнъж е пълно с тях.
Какво мислиш за това като палеонтолог?
МАРКУС: Голямото Несъответствие показва,
че е имало някаква голяма ерозия,
която е ставала на континента.
И когато стигнем до седиментните скали,
в които намираме много вкаменелости
започваме да вждаме схемата.
Първата екосистема с животни в нея
се появява изведнъж.
В традиционната палеонтология,
се нарича Камбриева експлозия.
Това е първата поява на голяма разновидност
от различни видове морски животни.
Изведнъж се появява тази сложна екосистема,
която идва от нищото.
Това е нормално
от гледна точка на Сътворението и Потопа,
защото Потопът разрушава екосистеми,
докато за еволюцията е необходимо тези екосистеми
да възникнат постепенно
чрез нарастващо разнообразие на организмите
и взаимно напасване в околната среда.
Но не виждаме това.
Вместо това виждаме експлозия от организми, които са сложни, завършени,
екосистемите са свързани.
Вижда се как отделните организми
пасват помежду си.
И това е първият слой, където това се наблюдава.
Всеки път когато отиваме по-нагоре в геоложката колона,
виждаме вкаменелости представящи
още повече екосистеми.
Една екосистема е разрушена
и след нея друга.
Има малко по-различни създания,
различни взаимодействия.
Докато водите на Потопа се издигат по-високо
те се доближават все повече до брега,
унищожавайки все повече организми на бреговата линия
и в крайна сметка на сушата.
ДЕЛ: Мисля, че разбирам какво искаш да кажеш.
Парадигмата, на която сме били научени,
тази общоприета идея ни казва,
че вкаменелостите са еволюционна картина на живота
и неговото развитие, а Битие ни казва,
не, всички тези форми на живот,
тези сложни форми вече са съществували,
и сега виждаме гробището
на всички тези създания.
МАРКУС: Точно.
ДЕЛ: Каква друга информация,
която виждаш те убеждава, че тази идея е вярна?
МАРКУС: Нещо много интересно
относно вкаменелостите,
когато мислим във вертикална посока,
не са твърдите части на животните, а техните стъпки.
Намираме отпечатъци.
Това е нещо, което наблюдаваме на различни нива,
където първо намираме стъпки и после идват части от телата.
При трилобити, земноводни,
динозаври,
първите доказателства, които откривам за тях
са стъпки, а не кости.
От гледна точка на теорията за стара земя това е странно
и трудно за обяснение,
защото има милиони години
между оставените отпечатъци
и животното, което ги е направило.
Но това очевидно е нелогично,
защото ако има следи има и животно,
и тези животни имат кости, зъби и черупки.
Защо не ги намираме вкаменени?
Доказателствата ни водят в друга посока.
И това е, че няма време между отпечатъка
и затрупването на животното.
ДЕЛ: Но самият факт, че тези следи са все още там,
ни подсказва нещо, нали?
МАРКУС: Това означава, че натрупването
на следващите слоеве отгоре
е станало много много бързо,
защото ако отидеш на плажа
и вървиш по пясъка, следите ти
ще изчезнат много бързо.
Но вкаменелостите ни показват нещо
много различно от настоящето.
Това е смърт за един момент.
Внезапна смърт.
Говорим за свят, който е бил
сложен, завършен и свързан
и Потопът го е унищожил
и погребал вертикално.
Затова мисля, че гледайки на вкаменелостите
като архив на живота е отчасти правилно,
но той не показва развитието на живота,
а показва опитът на творението да оцелее през
катаклизъм, който накрая унищожава всички тях.
ДЕЛ: Това има смисъл,
защото Бог говори за
разрушаването на Земята чрез Потопа,
което не е само унищожение на хората,
а на всички форми на живот.
И светът, в който живеем днес, както ти каза,
е напълно различен от предишният.
МАРКУС: Да.
Когато гледаме Т-Рекс, когато гледаме Мосасаурус,
виждаме всички тях като свирепи хищници
и те наистина са — ужасяващи са,
но в началото те не са били създадени така.
Тези остри зъби, ужасните нокти
и поведението, което върви с тях
изглежда да са част от проклятието и част от това е генетично.
Друга част може би са само изменения;
Но когато виждаме тези животни,
и е важно да помним това,
когато посещаваме природонаучни музеи,
не виждаме света по време на Сътворението.
Виждаме света така както е бил преди Потопа,
и този свят е бил изпълнен с насилие,
и е бил доста лошо място за живеене.
Разбрах, че милиардите създания,
които са погребани в тези пластове, са свидетелство
за Божият съд над света
Реших, че искам да видя
един от тези пластове с вкаменелости със собствените си очи
Ако динозаврите са умрели внезапно при Потопа,
няма ли това да е очевидно?
♪♪ [Др. Артур Чадуйк - специалист по вкаменелости]
АРТУР: Това, което виждаме тук
е във формацията Ланс.
Това е утаячно натрупване от късният Креден период,
и тук имаме място, което е пълно с кости.
Тази концентрация на кости е дебела около метър,
малко по-малко от метър,
и в този метър намираме кости,
които са сортирани — малки кости отгоре
и големи кости на дъното.
И тук може да видиш, изглежда че Ерлин
работи над някакъв прешлен.
Това е шиен прешлен на хадрозавър.
От тук минава гръбначният мозък.
Когато виждам тези кости в разкопките,
си мисля за тях като че ли са в животното
и си представям какво би било
да видиш тези кости за първи път.
Тук е пълно с кости и не е необходимо
да ходим и да ги търсим.
Трябва просто да седнем и да ги изровим.
ДЕЛ: Каква е разликата между това място,
където вие копаете и да речем
други разкопки търсещи динозаври?
АРТУР: Динозаври се намират по целия свят,
но точно това място е уникално, защото е
една от най-големите колекции на кости в света.
Тук са останките на,
бих казал, 5000 до 10 хиляди животни,
всяко от тях с дължина 6 до 12 метра.
Това са големи животни и има много от тях.
ДЕЛ: Нека спрем за момент.
Добре, имаме хадрозавър, които е обикалял наоколо
и в един момент той умира.
Ще стане ли на вкаменелост?
АРТУР: Образуването на вкаменелости изисква много специални условия
Знаем, че ако койот умре в пустинята,
не след дълго трупът му изчезва.
Тук обаче костите са напълно запазени.
Не са били изложени на атмосферни влияния
Всички са налице.
Трудно е да си представим
как днес може да стане това.
ДЕЛ: Можем да кажем, че наистина
е рядкост да се намери вкаменелост.
Въпреки че имаме много фосили,
имайки предвид колко животни умират,
е необичайно те да се превърнат във вкаменелост.
АРТУР: Да, рядкост е.
Необходими са специални условия,
едно от които е бързо затрупване.
Тези животни трябва да умрат и после техните трупове имат нужда
от време, за да се разложат.
Говорим за дни, седмици или месеци,
през които костите и тъканите
биват изядени или разложени.
После костите, които остават, биват затрупани мигновенно
там където са, защото са сортирани —
големите кости на дъното и малките кости отгоре.
И това се вижда тук.
Големите кости са долу,
а когато разкопават по-нагоре
намират по-малки кости.
За да се получи това е необходимо сортиране,
което може да стане само при катастрофални затрупвания.
ДЕЛ: Тогава, вместо вкаменелостите на динозаври
да са разделени според идеята,
че имаме ранни динозаври
после средни динозаври, после късни динозаври,
твоята гледна точка е,
че всички тези динозаври са съществували.
Те са съществували (заедно), но после този голям катаклизъм
е сложил край на всички тях.
АРТУР: Динозаврите са динозаври,
когато се появяват за първи път.
Те изглеждат така, както всеки си представя динозавър.
И това е загадка за тези,
които вярват в еволюцията на динозаврите.
ДЕЛ: Много се говори обаче за преходни видове.
Каква е истината за тях?
АРТУР: Учените са успели да представят някои форми,
които те мислят, че са преходни и някои от тях са
много интересни и някои дори са предизвикателство,
но те са изключението към правилото.
Правилото е, че няма преходни вкаменелости.
Това което намираме като вкаменелости,
противно на очакванията на Дарвин, е това,
че една форма съществува в слоевете,
продължава непроменена,
и накрая изчезва от слоевете
без да е имало промяна.
Това трябва да говори за нещо различно от еволюция,
защото никога не виждаме промяна от една форма
в друга форма в самите скали.
Тези неща идват от друго място.
Това е парадигма, която се налага върху данните,
а не са данните, които оформят парадигмата.
Така че мисля, че е много лесно за мен да вярвам в Сътворението
базирайки се на моето разбиране за сложността на живота.
И когато изследваме фосилите,
виждаме, че сложните форми са налице от началото
и това ни кара да се запитаме
откъде са дошли тези сложни форми?
Едно е да имаш вяра.
Аз вярвам, че Бог е Творецът,
но това се потвърждава от това, което виждам около мен.
Да вярвам, че еволюцията е направила това,
когато дори не мога да видя как би станало,
това е сляпа вяра.
ДЕЛ: Като скок в тъмното.
АРТУР: Като скок в тъмното.
Изглежда, че където и да погледнех
имаше все повече доказателства,
които подкрепят историческия разказ от Битие.
Не е само едно нещо,
Много неща сочеха в една и съща посока.
Когато бях с Артур, той ми каза за някои открития
на тъкан в кости от динозаври,
затова посетих лаборатория в Аризона, за да говоря с учен,
които се занимава с част от тези изследвания.
♪♪ [Др. Кевин Андерсън - Микробиолог]
КЕВИН: Това е фрагмент от рог на трицератопс.
Той се счупи когато го изваждахме от земята
и после продължихме да чупим части от него,
за да го анализираме.
През 2012, Обществото за Изследване на Сътворението спонсорира Марк Армитидж
и мен, за да отидем до формацията Хел Крийк в Монтана,
което е много популярно място за намиране на кости от динозаври,
и вместо него изровихме
челен рог от трицератопс, дълъг над метър.
Сега той е на парчета,
така че не можем да го сглобим, за да ти го покажем,
но важното е, че в подобни парчета
намираме тъкани с клетки.
ДЕЛ: Невероятно!
КЕВИН: Може би има и протеини, например колаген.
Трудно е да разберем как този материал съществува
във фосил от динозавър, който се предполага да е
на 65, 75, 80 милиона години,
защото тъкани, клетки и протеини се разпадат.
Те не са бетон.
Те не съществуват вечно.
Те се разпадат и дори
имат склонност да се разпадат бързо
в зависимост от условията,
и в Хел Крийк условията със сигурност биха били
топло, студено, топло, студено.
И всеки биохимик би ти казал, че
това е най-бързият начин да разрушиш биологичен материал.
Достатъчно трудно е да си представим, че е оцелял
4 или 5 хиляди години,
но 60 милиона, 70 милиона години?
Изключително трудно е да се обясни
от гледна точка на биохимията как тъканта би оцеляла толкова дълго.
ДЕЛ: Добре, когато намерите такава проба
какво правите после?
КЕВИН: Първо потапяме фосила
в разтвор наречен ЕДТА.
И след като разтвориш вкаменената част
тъканите ще останат,
защото ЕДТА не разтваря тъкани.
После нося това под
микроскопа за дисекция
Това на практика е увеличен, разтворен рог на трицератопс,
можеш да види как изглежда.
Като малки парчета скала.
ДЕЛ: Кевин, какво намери, когато
изследваше пробата, в която намери тъкан?
КЕВИН: Тук е това, което намерихме.
Това е тъкан от трицератопс.
Тя е разтеглива.
Гъвкава.
Не е отпечатък от меките тъкани на динозавъра.
Това е наистина меко, еластично.
Разпъва се. Това е тъкан.
ДЕЛ: Това е удивително.
КЕВИН: Абсолютно.
И ако ги изследваш с по-голямо приближаване,
използвайки сканиращ електронен микроскоп, виждаме
изумителните детайли на клетките,
на тази снимка и на тази също.
и особенно на тази снимка.
Не бихме очаквали да видим
толкова големи и подробни детайли.
Тези структури са изключително малки.
Това е мащабът за 20 микрона,
виж колко малки са тези структури, но са се запазили.
Би било много лесно да се счупят.
Човек би очаквал всички те отдавна
да са се отчупили и изчезнали.
ДЕЛ: Тези неща трябва да са разтърсили
научната общност.
Какви са отзивите относно тези неща?
КЕВИН: Първначално, когато Др. Швайцер
публикува своите изследвания,
които станаха много известни през 2005,
имаше голям отзвук.
Първоначално някои реакции бяха на отхвърляне.
О, това е замърсяване на пробата.
Това не е динозавър.
Това е бактерия, защото бактериите
понякога могат да изглеждат странно.
Имаше много предложения за това какво може да е.
Но Др. Швайцер направи повече изследвания.
Започнаха да намират протеини.
Когато отвориш някои от тези клетки,
или изследваш междуклетъчното вещество, към които са захванати
намираш протеини.
ДЕЛ: Добре, и когато това се установи, какво става после?
Това е разтърсващо предполагам.
КЕВИН: Това се превръща в част от спора,
защото сега очевидно
трябва да обясниш как това е оцеляло
непокътнато, за толкова дълго време
при такива неблагоприятни условия.
И спорът е в това —
„как може да се обясни?“
И ако прочетеш някои научни трудове по темата,
се усеща нещо като отчаяние, защото осъзнават
какви са изводите от подобни открития.
Някои хора казват, че не означава нищо,
защото знаем възрастта им
и това ще рече, че някак си са оцелели.
Голяма работа.
Но как знаеш на колко години са?
Използваш предполагаеми методи за датиране.
Но това също е метод за датиране.
Тъканта не може да бъде пренебрегната
като част от метод за датиране.
Така че как решаваш, че това не се брои, а това се брои?
Парадигмата управлява изводите ти.
Необходимо е те да са стари,
затова избираме методите, които ни дават стара
възраст за вкаменелостите.
Неща, като тъкани, които не ни дават стари фосили,
ги отхвърляме или омаловажаваме.
ДЕЛ: Поне за мен, и разбира се,
аз не съм микробиолог,
но мисля, че повечето хора биха казали,
че е разумно да мислим,
че може би тези кости, не са толкова стари.
КЕВИН: Очевидно това е в разрез с методът на датиране.
Противоречи на целият процес.
Ако фосилите на динозаврите са били датирани погрешно,
и аз мисля, че това е ясно доказателство, че са,
тогава е много вероятно фосилите на всички организми
да са датирани погрешно и следователно
самите геоложки периоди са грешни.
ДЕЛ: Искаш да кажеш, че ако премахнеш идеята
за дълги периоди от време, се срива основата
на общоприетата парадигма.
КЕВИН: Абсолютно.
Времето е най-важният елемент за еволюцията.
Ако твърдиш, че елементарна клетка
е станала многоклетъчен организъм, после риба,
после рибата е излязла на сушата
и са ѝ порастнали крака, и започнала да диша въздух,
после на това животно са му порастнали пера
и криле и е започнало да лети.
Ако ни дадеш време, твърдим, че можем да обясним
всички тези огромни промени в организмите,
но трябва да имаме време.
Всичко изглежда се свежда
до въпроса относно времето.
Спомням си, че Андрю каза, че Чарлс Дарвин,
първо приел идеята за милиони години
и после напаснал еволюционната си теория към това предположение.
Но защо времето е толкова важно за еволюцията?
♪♪ [Др. Робърт Картър - морски биолог]
Роб Картър е морски биолог,
така че се гмурнахме под водата,
за да видя малко от един свят, който повечето хора не са виждали.
Неговата специалност са коралите
и той знаеше много за невероятните същества,
които обитават рифовете около Сейнт Томас
ДЕЛ: Виж тези акули тук.
Виж как се движат,
как лесно се плъзгат във водата.
Само ако можех да плувам като тях.
РОБ: На инжинерите им се иска да направят подобни лодки.
Подводници, които се движат лесно като акули,
но е трудно.
ДЕЛ: От твоя гледна точка, като морски биолог,
и знам че си изследвал
цялата тема относно генетика,
когато хората говорят за еволюция, какво имат предвид?
РОБ: Как разбираш „еволюция“?
Думата означава „промяна за време“,
и аз вярвам в промяна за време,
но не съм еволюционист.
Какво означава това?
Реално еволюцията е вярване, че достатъчно промени за време,
за достатъчно време, може да доведе до общ произход
на всички видове на Земята.
Това е частта, която аз отхвърлям.
Ясно е, че има промяна
Погледни тези акули тук.
Имаме няколко различни вида акули.
Когато Бог ги е създал, той е поставил в тези организми
възможността да се напасват,
да реагират динамично на околната среда.
Но те си остават акули.
И когато видим вкаменелостите, са си все още акули.
Хората са чували израза „липсващото звено“
и обикновено мислят между човек и маймуна.
Но има липсващи звена
между почти всяка голяма група от животни
и друга група от животни, растения,
бактерии, във всички вкаменелости,
което ни води на мисълта, че те са
в действителност различни творения.
ДЕЛ: Значи един вид не става на друг вид?
РОБ: Не.
Еволюционната теория изисква малки,
произволни промени да обяснят всичко, което виждаме, но е невъзможно.
ДЕЛ: Защо е невъзможно?
РОБ: Защото животът е толкова сложен,
че малки промени не могат да го обяснят.
Така както не можеш да вземеш компютърна операционна система,
да я погледнеш и да кажеш, че е направена
цифра по цифра за какъвто и да е период от време.
Не, необходим е умен човек, който сяда
и я прави цялата.
ДЕЛ: Уверявам те, като човек, който е работил в тази област,
че ако някой в сферата на компютърните науки
би предложил да сменим произволно разни неща
в операционната система, за да стане по-добра,
никой не би се съгласил.
РОБ: Не, не можем да накараме тази акула да стане на птица.
Броят на промени и видовете промени
не са нещо, което може да се направи едно по едно.
РОБ: Това е морски таралеж.
ДЕЛ: Изглежда остър.
РОБ: Бодлив е, внимавай.
ДЕЛ: Ще ме убоде ли?
РОБ: Не, остри са, но …
ДЕЛ: О гледай, движат се.
РОБ: Да, движат се.
И между бодлите има крачета като тръбички,
особено отдолу.
Виж как се движи.
Върви с бодлите си, и с малките тръбички
и ги използва, за да се хваща за предмети.
Но ако гледаш внимателно има една, две, три, четири, пет,
шест, седем, има общо десет радиални части
ДЕЛ: Хм.
РОБ: Всъщност морската звезда му е братовчед.
ДЕЛ: Сериозно, шегуваш се.
РОБ: Сериозно.
Морската звезда също е от семейство бодлокожи,
но обърни внимание, че има симетрия от пет вместо десет.
Тази морска звезда е така.
И погледни отдолу, виждаме бодлите
Виждаме крачетата
Устата му е тук в средата.
ДЕЛ: Значи имат прилики,
въпреки че външно изглеждат различно.
РОБ: Много различно.
Искаш ли да видиш нещо още по-различно?
ДЕЛ: Защо не.
РОБ: Което е братовчед на морските звезда и таралеж?
ДЕЛ: Добре.
Изглежда почти като камък.
РОБ: Да, трябва да внимавам.
Пръска ме.
Това е морска краставица.
Има бодли.
Има крачета като тръбички.
Докато не го изучиш подробно, няма да знаеш,
че това също е от семейство бодлокожи
Не му харесва извън водата,
ще го върна обратно.
ДЕЛ: Всички са сродни, но изглеждат
много различно.
РОБ: Сродни в тяхното сътворение.
Не в еволюционен смисъл,
а нашият Създател е взел този тип животни - бодлокожите,
и е създал това и второто, и третото със сходно устройство.
И това наблюдаваме във всички форми на живот,
прилики и разлики.
ДЕЛ: Какво ги прави различни?
РОБ: На генетично ниво те споделят
по-голямата част от гените си,
но има гени отговорни за развитието,
наричат се хокс гени,
и те определят тази структура при развитието на животните.
Те се развиват от една клетка.
В една от тях правят симетрия от пет.
В друга правят симетрия от десет.
Другата става на това продълговато животно.
Гените контролират развитието на зародиша
по тези невероятни начини.
ДЕЛ: Когато гледаме от
перспектива на молекулите и гените, виждаме
прекрасен дизайн във всичко това.
РОБ: Абсолютно.
ДЕЛ: Но това, което чуваме от традиционната парадигма,
общоприетата история ни казва, че тези произволни промени
са направили всичко това.
РОБ: Разбира се.
В 19-и век, когато животът е бил елементарен, и не са знаели
какво става вътре в клетката,
не са знаели, колко сложни са гените
човек може да си представи всичко.
Но сега, когато знаем какво става
зад завесата, историята е много по-сложна.
Обичам да казвам, че геномът има четири измерения.
Първото измерение е поредицата на ДНК.
И ако искаш да го разгърнеш,
ще трябва да напишеш всички букви на ДНК,
всичките 3 милиарда,
и после ще трябва да сложиш стрелки
от една част към друга,
защото тази част изключва другата
тази част влияе на тази, тази подсилва тази.
Получава се огромна мрежа от взаимодействия
и така имаш двуизмерен геном.
ДЕЛ: Позволи ми да те прекъсна, защото е
невероятно когато мисля за тези неща,
понеже си мисля за компютърните програми,
че те са сравнително статични.
Инструкциите са си там.
Но ти говориш за програма
която сама се пренаписва.
Променя собствените си инструкции.
РОБ: Чакай да стигна до четвъртото измерение
защото преди него има и трето.
Информацията от първото измерение, тази права линия трябва да бъде
организирана по такъв начин, че когато се сгъне
триизмерно, все още да работи.
ДЕЛ: Невероятно!
РОБ: Гени, които се използват заедно
се намират един до друг в пространството.
ДЕЛ: Искаш да кажеш, че когато това се сгъне,
на практика имаме нов набор от инструкции?
РОБ: Да, ново ниво на информация, и който е
програмирал първото ниво трябва да знае
какво ще стане, за да работи системата триизмерно.
ДЕЛ: Каза, че има още едно измерение.
РОБ: О, да, четвъртото измерение е времето.
ДЕЛ: И как става това?
РОБ: Геномът изменя формата си във времето.
Да речем, че си изял нещо вредно
и черният ти дроб казва: „Знам как да махна тази отрова.“
Хромозомите в черният дроб ще променят формата си,
за да изкарат генът за някой нов протеин, ще го размножат,
ще направят нов протеин, който може
да се справи с отровата, и когато вече няма нужда от него
отново ще променят формата си и ще се сгънат.
Динамично програмиране, всички три нива се променят
в четвъртото ниво - времето.
ДЕЛ: Роб, това е толкова по-напреднало
дори от най-сложните ни софтуерни системи
че е трудно човек да си представи
как някой гледайки на тези неща
би казал, че те са станали случайно.
РОБ: Да, и това прославя Бог.
ДЕЛ: Наистина.
РОБ: Не можеш да създадеш нещо подобно частица по частица.
Всички взаимовръзки трябва да работят
в четириизмерната си структура.
Не може да се направи
буква по буква чрез естествен подбор.
ДЕЛ: Всичко трябва да е там.
РОБ: Да, подобно на
системата в кораловият риф,
ако не са налице всички тези
взаимносвързани части на пъзела
системата няма да съществува.
Тя ще се разпадне ако премахнем само
няколко ключови елемента.
Всички трябва да са налице или просто няма да стане.
ДЕЛ: Значи нямаме зависимости и
връзки само на генетично ниво,
но всичко става по-сложно, когато видим,
че има симбиоза и на по-високи нива.
РОБ: Да.
Реално целият свят е симбиоза.
ДЕЛ: Не мога да повярвам,
че това може да стане
чрез поредица от бавни процеси
за милиарди години.
РОБ: Точно това казвам и аз.
Ясно е, че светът, в който живеем
е изключително взаимосвързан, от най-малките биологични системи
до големите екосистеми
Навсякъде виждаме сложни взаимовръзки.
Разбрах, че сътворение за шест дни е най-логичното обяснение
от инжинерна гледна точка.
Всичко трябва да работи заедно и едновременно,
за да фукционира правилно.
И това е начинът, по който Битие казва, че Бог е създал всичко.
Роб каза също, че Бог е дал способността на животните
да се напасват на околната среда.
Възможно ли е тази способност за напасване е била
объркана за еволюция?
Докато Тод Ууд и аз се разхождахме в зоопарка
видяхме невероятна красота и прекрасен дизайн
където и да погледнехме.
Забелязах голямо разнообразие при някои животни,
но също и удивителни прилики при други.
Като биолог, какво виждаш
когато наблюдаваш всички тези животни?
ТОД: Когато ги гледам,
особено лъвовете, аз лично виждам котки.
И всички други котки в зоопарка
имат общи котешки характеристики.
Това е очевидно.
Вижда се най-ясно, когато започнат да си играят.
Виждаш ги да играят с топка
или с нещо друго и приличат на …
ДЕЛ: … на котки.
ТОД: Приличат на котки.
Учените ги слагат в семейство наречено коткови.
И аз смятам, че котковите са
представители на един сътворен вид.
Връзките и приликите между тях са
толкова очевидни, че аз бих казал, че всички те
са наследници на една двойка, която е била в Ноевия ковчег,
от която са произлезли
всички тези различни котки, които виждаме днес.
ДЕЛ: Значи вместо да са продукт на случайност
изглежда, че всички тези различни видове произлизат
от един добре обмислен дизайн.
ТОД: Абсолютно!
И не говорим за това, че Бог е оформил
и създал лъвът,
а Бог е създал нещо, от което може да произлезе лъв.
Подобно на мултифункционален инструмент или швейцарско ножче
където можеш да изкараш всички тези части
когато ти потрябват, но всички те са едно цяло.
ДЕЛ: Дай ми други примери за сътворени видове.
ТОД: Имаме мечката гризли
и бялата мечка.
Всички те са членове на видът мечки.
Имаме патици, лебеди и гъски.
Случаят с кучетата е много интересен.
От животно подобно на вълк,
само за няколко века, можем да развъдим,
толкова различни породи.
ДЕЛ: Тод, интересно е
когато мислим за момента, в който Бог
е довел до ковчега две от всеки вид.
Какво мислиш се е случило тогава?
ТОД: О, да.
Не е необходимо да вкара всички разновидности в ковчега.
Така че, когато пресметнеш,
въпреки че не знаем точно колко
вида са били в ковчега,
но да речем няколко хиляди и те са били малки.
Повечето животни са малки.
Така че буквално е имало излишно място
и това разнообразие, което имаме днес е
било вътре в тези животни, по две от вид.
ДЕЛ: Тод, гледаме зебрите
и те са уникални и при всички тези животни
виждаме разнообразие и сложни системи.
Как стандартната версия,
общоприетата парадигма обяснява всичко това?
ТОД: Ясно е, че ще използват еволюция, нали?
Това включва милиони години, случайни изменения,
всички неща, които са живи днес - кактусът, зебрата,
тревата, всички те са свързани.
Всички ние имаме общ прародител, който е живял
преди милиарди години
и чрез мутации, генетични изменения,
и естествен подбор сме стигнали до тук,
и до това, което виждаме днес.
ДЕЛ: Естественият подбор — какво точно е?
Има ли необходимия потенциал да създаде
всички тези неща?
ТОД: Естественият подбор като цяло
премахва нещата, които не са годни за условията.
Ще рече, че ако си чинка на Галапагоските острови
и имаш много малък клюн,
и храната наоколо
е само големи, твърди семена, ще умреш.
И точно това наблюдаваме.
И можем да видим през поколенията
как клюнът на чинките на Галапагоските острови става по-голям.
Но те си остават чинки.
Остават си птици.
Теорията, че естественият подбор може да създаде
всичкото разнообразие, което виждаме, не е доказана.
При естественият подбор най-често виждаме,
че той прави фино регулиране.
Тук виждаме орикс, вид антилопа,
прекрасни създания с много бледи цветове.
Естествената среда на орикса е близо до южната граница
на пустинята Сахара.
Техният цвят в такъв случай има смисъл.
Ако имаш някой много тъмен,
хищниците ще го виждат лесно,
и съответно те имат тези красиви, светли цветове.
Това е пример, в който подборът
взима промяна и я използва за приспособяване.
ДЕЛ: Стигаме пак до идеята,
че един изящен дизайн в началото …
ТОД: И аз така мисля, да.
ДЕЛ: … е дал способността на тези създания
да оцеляват и да се променят за тяхна полза.
ТОД: Абсолютно.
Способността да променяш цвета си по този начин,
за да се слееш с околната среда,
това трябва да е вградено в системата от самото начало.
Не ме разбирай погрешно,
естественият подбор и случайните промени имат невероятен потенциал.
Наистина е удивително какви промени
наблюдаваме.
Но не виждаме един вид животни да се променя в друг.
Виждаме само промени, вътре във вида, който е бил създаден.
Има дърво на котковите с всички котки на него.
Дърво на кучовите с всички кучета на него.
Дърво на мечковите, на което са всички мечки.
Дърво на семейство коне, където са всички коне.
Всеки сътворен вид има собствено дърво
и така се получава нещо
като овощна градина или гора.
ДЕЛ: Като учен ти казваш,
че парадигмата на Битие обяснява по-добре наличната информация.
ТОД: Мисля, че е така, защото тя приема
както приликите така и разликите.
Както вече казахме има още много въпроси,
които чакат отговор,
но съм уверен, имайки предвид колко неща тази парадигма може да обясни,
съм уверен, че тези отговори ще бъдат намерени.
Оставихме зебрите
и се запътихме към горилите.
Тод искаше да поговорим относно човешката еволюция.
Тод, постоянно чуваме за нови открития, някой нов череп,
нов скелет, който се предполага да потвърждава теорията.
Какво е твоето мнение?
ТОД: Прав си, аз имам няколко тук в чантата.
ДЕЛ: О, череп!
ТОД: Този приятел е неандерталец.
Има много ниско чело, ние имаме високо чело.
Средната част на лицето е изтеглена напред,
но в същото време изглежда като човек.
Това е неандерталецът.
Подръж за момент.
ДЕЛ: Добре.
ТОД: Имаме други, които са много различни
Това е африкански австралопитек.
Виждаш, че на практика няма чело.
Просто отива назад.
Има много малка черепна кухина и издадена муцуна,
така че лицето е наклонено напред.
Какво правим с този череп?
Има много други, които можем да покажем,
още много черепи, и когато ги видиш заедно ще зебележиш,
че има големи разлики между тях.
С други думи:
Когато говорим за видовете, които Бог е създал,
мога да покажа отново и отново, чрез много изследвания,
че може да се намери границата между хора и не-хора.
Това тук е от страната на хората.
Неандерталецът е един от нас.
Това тук не е.
Различно е.
То е една от тези
разновидности от създания,
които Бог е направил в началото,
и което е оцеляло по време на Потопа в ковчега.
ДЕЛ: Значи когато гледаме неандерталецът
виждаме човек,
но е различен, както при кучетата
имаме много видове кучета …
ТОД: Имаме и много видове хора.
Дори когато гледаме горилите тук,
можем да видим очевидните разлики между нас и тях,
една от които е, че те са вътре,
а ние можем да си отидем вкъщи когато приключим тук.
ДЕЛ: Разликите са големи, нали?
ТОД: Абсолютно.
Божият образ съдържа в себе си тази идея,
че сме Негови представители на земята.
Част от това е, че имаме власт и авторитет
душевно качество, което имаме
и не споделяме с животните.
Очевидно е, че сме различни
от останалото творение,
защото сме създадени по Божи образ.
Само ние правим зоопаркове,
за да видим красотата на Божиите създания
И само ние следим времето
и искаме да разберем собствената си история.
Но откъде идва нашата идея за време?
♪♪ [Др. Дани Фолкнер - Астроном]
Беше прекрасна нощ.
Дани ме заведе далеч извън града.
и ме държа буден докъсно, за да ми покаже
нещо, което никога няма да забравя.
ДЕЛ: Ще ме накараш
да си купя телескоп.
[смях]
ДАНИ: Както знаеш, звездите имат функции.
За четвъртия ден от сътворението в Битие 1:14-19 се казва,
че звезди и други небесни тела са за измерване на времето,
за да владеят над нощта, да бъдат за знаци, сезони
празници и т.н.
Хората са използвали звездите за измерване на времето.
Схемата се повтаря всяка вечер.
Повтаря се всяка година.
Те идват в определени времена.
При тях има невероятен ред.
ДЕЛ: Какво мислиш за дизайна на Слънцето и Луната?
ДАНИ: Мога да спомена няколко неща.
В редки случаи луната минава между нас и Слънцето.
Не се случва много често, но когато стане
Луната едва покрива Слънцето.
Ако луната би била малко по-малка
или малко по-далеч, няма да покрие Слънцето.
Ако е по-голяма или по-близо
ще го скрие прекалено много.
И така тези затъмнения са вълнуващи и редки,
и това е единствената планета, на която би имало значение,
и на която това се случва.
И човек може да каже, че светът си е просто така,
без някаква реална причина,
или, че светът е направен по този начин с цел и дизайн.
За мен това говори за Сътворението.
Тук високо над нас,
имаме големият квадрат на съзвездието Пегас.
Този голям правоъгълник.
Близо до Пегас виждаме тази малка мътна точка тук.
Виждаш ли я?
Това е галактиката Андромеда.
Това е най-далечният обект,
който можеш да видиш с просто око.
Мислим, че е
малко над два милиона светлинни години от нас
и има няколко стотин милиарда звезди.
ДЕЛ: Добре Дани, това ме води до един голям въпрос,
който много хора си задават.
Ако имаме звезди, които са толкова далеч,
отдалечени на милиони светлинни години,
и ако земята е млада, така както ние вярваме,
тогава как звездната светлина е стигнала дотук?
Дани: Разбирам.
Наричаме това проблемът с пътуването на светлината
и ще се опитам да го обясня малко по-различно.
Вярваме, че творението е само на няколко хиляди години,
да речем шест, седем хиляди, нещо такова.
И аз току що ти показах нещо,
за което мислим, че е на 2 милиона години от нас.
Аз мисля, че тези дистанции са сравнително верни
и ние трябва да отговорим на този въпрос,
и досега сме предложили няколко различни решения.
Ще ти кажа моето решение на този проблем.
Няколко неща ми правят впечатление при Сътворението.
Първо, имало е много процеси,
те са били бързи, но все пак процеси.
На третия ден от Сътворението,
виждаме, че растенията са израстнали от земята.
Казва се земята да произрасти тези растения
и земята го прави.
Ако можехме да видим този момент,
сигурно би изглеждал като забързано видео.
Растеж, който нормално би отнел десетилетия,
е станал за минути и часове.
Нормален растеж, ненормално бързо.
Нека тълкуваме един ден от Сътворението
в светлината на друг.
Да вземем четвъртия ден.
Не е дадена много информация,
но мисля, че Бог също бързо е направил звездите
и други небесни тела и после, за да могат
те да изпълнят своята функция, да бъдат видими,
Той е донесъл бързо тази светлина до нас.
Така както бързо е направил напълно развити растения,
е трябвало също да донесе светлината тук.
Моята идея е, че когато гледаме тези обекти
като галактиката Андромеда, която видяхме преди малко,
виждаме светлина, която наистина е напуснала този обект.
Аз мисля, че е имало едно бързо развитие.
ДЕЛ: Дани, има ли други неща, които виждаш,
които сочат към млада вселена?
ДАНИ: Мисля, че да.
Например спираловидни галактики като Андромеда,
за която говорихме, тя е спираловидна.
Нашата галактика също.
Вътрешността на галактиките трява да се върти по-бързо
от външните части на галактиката.
Следователно след няколко завъртания
тези спирали се навиват или размиват.
Би трябвало те да изчезнат след няколко завъртания.
Повечето астрономи мислят, че тези галактики
са на 10 милиарда години, тогава защо още виждаме спирали?
Не би трябвало да ги виждаме
и това отдавна е разпознато като проблем.
Ако пък погледнем външните планети на Слънчевата система,
газовите гиганти, всички те имат пръстени.
И ние знаем, че те се променят.
Те изчезват.
Имаме доказани случаи на промени,
които стават в пръстените.
Наоколо има гравитационни сили
от други спътници, които обикалят около планетата.
И така тези пръстени са сравнително млади.
Това не доказва, че Слънчевата система е млада,
но показва, че пръстените са млади
и това е интересно.
ДЕЛ: Спомена много теории
относно спиралите и т.н.,
и това ни води до нещо, което повечето хора виждат
като голямта теория относно космологията и Вселената,
и това е Големият взрив.
Какво мислиш по тази тема?
Устоява ли тази теория във времето?
ДАНИ: Не мисля така.
Мисля, че се натрупват толкова проблеми,
че преди повече от десет години,
в списанието Нов Учен
имаше отворено писмо срещу теорията за Големия взрив
и събра стотици подписи от тогава насам.
И повечето подписани са атеисти,
те не вярват в Сътворението.
Така че тази идея, че Големият взрив
е всеобщо приет не е вярна.
Има много хора, добре познати хора,
известни физици и астрономи,
които имат истински проблеми с Големия взрив.
И не виждам как можеш да съчетаеш
Големия взрив с Библията,
въпреки, че много хора мислят, че е възможно.
Мисля, че целта им е да се опитат
да тълкуват Писанията според
сегашното разбиране за Космоса.
Това не е ново.
Случвало се е и преди, и е имало
катастрофални резултати.
Когато гледаш на историята на науката,
как с времето отхвърляме теории;
имали сме теории, които са били уж неоспорими,
и по-късно са били отхвърлени.
Когато видиш този урок в историята
и все пак искаш да ожениш Битие,
искаш да тълкуваш Битие според актуални разбирания,
мисля, че трябва да си много внимателен.
Разбрах, че Дани ни дава нова гледна точка.
Трябва да тълкуваме Вселената
в светлината на Битие, а не обратно.
И Битие ни казва, че Бог е създал слънцето, луната и звездите,
за да бъдат чудесен часовник за отмерване на времето.
Дори древните народи са строили кули, за да следят звездите,
но какво казва Битие за тези народи
и за езиците, които са говорили?
♪♪ [Др. Дъглас Петрович - Археолог]
Дъг ме заведе в един от най-добрите археологични музеи
в света, за да ми покаже някои уникални находки,
които са свързани с Битие.
ДЪГ: Събитията описани в Библията се развиват
в древния Близък Изток.
Така че, целият този регион е много важен,
за да разберем какво и как се случва в Библейския текст.
ДЕЛ: Това е продължение на събитията, които разглеждаме
в Битие - Сътворението, Потопа
и сега стигаме до разпръскването на хората
произлезли от Ной и неговото семейство.
ДЪГ: Точно така.
И това разпръскване е станало
някъде в тези планини северозападно от Месопотамия
и в Библейския текст виждаме, че
група от хора е отишла в южна Месопотамия,
в земята Сенаар и те са започнали
процеса на урбанизация, живот в града.
ДЕЛ: И това е прочутата Вавилонска кула.
ДЪГ: Точно така.
ДЕЛ: Знаем ли къде е била?
ДЪГ: Има седем или осем места,
които са наречени Вавилон в древна Месопотамия.
Изследвал съм всички тези области една по една
и намерих само една, която отговаря на всички условия
за прочутата Вавилонска кула,
и това е място наречено Ериду,
в югоизточна Месопотамия.
Има следи от разселване на север, на юг,
на изток и на запад чак до Египет.
ДЕЛ: Когато говориш за доказателства имаш предвид артефакти,
които намираме при археологически разкопки?
ДЪГ: Точно.
Има огромно количество и специфични типове
предмети, които свидетелстват за разселването на хората,
и аз ги свързвам с разпръскването след Вавилон.
Тук имаме купите със скосен ръб, тези двете,
тази тухла горе,
и тези два съда с чучур.
Всички тези керамични изделия и предмети
ги намираме в целия Близък Изток.
Библията описва събитие,
което не е само объркването на езиците,
но и разпръскването на хора далеч от този град,
защото виждаме, че езиците
и тяхното писменно изражение
просто се появяват от нищото и различните езици
са представени чрез клиновидно писмо
или чрез йероглифи, или други методи.
Няма универсален план, който е следван
от всички езици.
Виждаме голямо разнообразие в граматичните форми
между различните езици и това включва и древните езици.
ДЕЛ: Изглежда, че събитието описано в Битие
относно Вавилонската кула
е много важно събитие за археологията.
ДЪГ: Така е.
Всичко това отговаря перфектно на
Библейската история за произхода на езиците.
Реално това е единственото възможно обяснение.
И така достоверността на Библейската история е оправдана
чрез проявяването на тези езици.
ДЕЛ: Повечето от нас днес си мислят за кула
с прави стени като тези в големите градове.
Това ли е, което са строили тогава?
ДЪГ: На практика е било вариант на пирамида
с четири страни
и няколко стълбища, които стигат до върха.
В Ериду е имало храм, който е съществувал в 18 различни фази
и при всяка фаза е растял в размер и сложност.
И последният храм, последната фаза на храма
е била изоставена внезапно, точно по времето на
късното разпръскване от Урук.
Точно до храма е имало огромна платформа.
ДЕЛ: Мислиш, че това е основата
на Вавилонската кула?
ДЪГ: Абсолютно.
И смятам, че през този късен период на разпръскването от Урук
тази технология е започнала и
се е разпространила заедно с хората.
Намираме форми подобни на зикурат по целия свят.
Намираме ги в Китай.
Намираме ги в Индия.
В различни части на Америките.
Навсякъде.
ДЕЛ: Очевидно имаме доказателство за цивилизации
и хора, които започват да се събират
в селища и дори градове.
Имаме ли други доказателства за това?
ДЪГ: Абсолютно
Можем да минем напред към времето на Авраам, защото знаем,
че Авраам е живял на място наречено Ур,
което също е в южна Месопотамия,
в края на третото хилядолетие преди Христа.
ДЕЛ: Това ни води до края на Битие 11.
ДЪГ: Точно.
Тук виждаш керамика, плочи с клиновидно писмо,
всички те идват от времето на третата династия на Ур.
ДЕЛ: Удивително е да сме тук
мислейки за Авраам,
и че това показва културата
и цивилизацията, в която той е живял.
Това е страхотен край за този разказ в Битие.
ДЪГ: Това ти дава невероятното чувство
да сложиш ръцете си около събитията описани
в Библейския текст.
Когато погледнах назад в историята
осъзнах, че всички тези култури са били
повлияни от събитията описани в Битие.
Но какво е значението на Битие за нас днес?
♪♪ [Др. Джордж Грант - Пастор]
Джордж Грант искаше
да се срещнем в градина близо до дома му.
Той каза, че това ще ни напомни къде е започнала нашата история.
ДЕЛ: Значи все пак има нещо важно
в текста на Битие, в който Адам и Ева
са поставени в градина, за да я обработват.
Това не е измислена история.
ДЖОРДЖ: Това е повече от просто история.
Едно от нещата, които виждаш в Битие 1-а глава
е структурата на времето.
Вселената е била създадена за 24 часа.
И така всичко, като цикълът за сън
и цикълът за работа, е определено
от този исторически разказ.
Когато стигнем до Битие 2-ра глава,
започваме да виждаме целта и смисъла на човека.
Разбира се в Битие 3-а глава
виждаме разрушаването на всичко при Грехопадението.
И резултатът от реално грехопадение
на буквален мъж и буквална жена,
които в действителност са се поддали на реален грях.
И това оказва влияние на цялата Библия след това.
Ако премахнем буквални Адам и Ева,
това променя цялата история
и как помним историята.
ДЕЛ: И когато изкараме
Адам и Ева от историята,
можем да решим да мислим
каквото искаме за човека, за брака и дори за половете, нали?
ДЖОРДЖ: Абсолютно.
Апостол Павел е разбирал събитията
от първите глави на Битие като оформящи не само
за нашето разбиране на историята, но и за връзките между
мъж и жена и техните деца,
за това какъв трябва да бъде бракът,
правилно и грешно при морални отношения, включително сексуалност.
Всичко това се взаимства от първите глави на Битие,
често цитирайки буквално.
ДЕЛ: Изглежда, че дори Петър взима Потопа
като пример за историческо събитие
и го поставя в контекста на
бъдещ съд.
Така че дори съдът се разбира чрез
тези исторически данни.
ДЖОРДЖ: Ако премахнеш части от историята
изгубваш представа за значението на всичко.
ДЕЛ: Мисля, че повечето християни, когато говорим за,
например, живота на Христос,
приемат, че това е исторически разказ.
Защо обаче, когато говорим за Битие,
имаме склонността да не приемаме нещата като история?
ДЖОРДЖ: Правим това, защото
постоянно ни се казва да не го приемаме като история.
ДЕЛ: От обществото около нас?
ДЖОРДЖ: От обществото около нас, от теолозите,
модерните теолози, които се опитват някак си
да съчетаят в техните умове истините на Писанието
с така наречените открития на науката.
Но ако знаем дори малко за историята на науката,
ще сме наясно, че това е един много ненадежден път.
Постоянно ни бомбандират с това послание,
че трябва да напаснем нашите възгледи.
ДЕЛ: Но мисля, че има много християни, които
имат чувството, че историческата достоверност на Битие
не е толкова важна за тях като християни.
ДЖОРДЖ: Мисля, че сме подвеждани по този въпрос.
Когато решиш, че тези глави
са отделна категория и не са исторически,
какво правиш с останалата част от Библията?
С Библията, която приема, тези глави за истина?
С Библията, която ги приема за исторически?
С Библията, която по-късно споменава
всички герои в тези истории?
Няма ли тогава да отричаш цялата Библия?
Реално да, и това е била стратегията
на т.нар. високи критици през 18-и и 19-и век.
Те са знаели, че ако някак си успееш да атакуваш
първите три или първите единадесет глави на Битие,
разрушаваш цялата книга.
ДЕЛ: Джордж, всичко това ни води обратно
до идеята, че историята в Битие
или която и да е друга истинска история е много важна за нас,
за да разберем какво става около нас.
ДЖОРДЖ: Точно.
Напомня ни колко важна е историята,
за да насочи другите научни дисциплини.
Историята дава информация на науката, за да може тя
да започне своето изследване на света.
Историята ни казва какво се е случило.
След това целта на науката
е да зададе въпроса как се е случило?
И така тя започва своето изследване на механизмите
и структурите, които са взели участие в тези събития.
Ако обърнеш този ред наопаки и дадеш на науката правото
да каже какво се е случило, стигаш до
мироглед, който постоянно се променя,
в който нищо не е сигурно,
и моралният релативизъм (относителност) е крайният резултат.
ДЕЛ: Но Бог ни е дал тази сигурна основа.
Дал ни е тази история като фундамент.
ДЖОРДЖ: Дал ни е основа чрез историята,
която стига назад до Битие 1 гл., до градината.
В края изглежда винаги се връщаме вкъщи
И Колорадо е моят дом.
Винаги мисля по-ясно,
когато съм всред красотата на Божието творение.
Посетихме много места и видяхме много неща,
но когато погледнем на всичко заедно,
е ясно, че нищо на този свят няма смисъл,
освен в светлината на Битие.
ДЕЛ: Обичам да съм в планината
особено в някоя като тази.
Те ни помагат да имаме правилна гледна точка,
да видим, че сме малки, ограничени и уязвими.
Смиряват ни.
И ние имаме нужда да бъдем смирени, защото имаме склонността
да основаваме нашите идеи на малкото познание, което имаме.
Затова мъдростта през вековете ни е казала
отново и отново да знаем историята си.
Всичко, което направихме досега е да видим
доказателствата, които показват, че Божието слово
и историята представена в Битие са истина.
Бог е създал светът за шест дни.
Имало е истински Адам и истинска Ева.
Имало е истинско грехопадение.
Имало е истински Потоп, който е унищожил света
и е оформил всичко това.
Великолепно е, но представлява Божия съд.
Всичко подкрепя това, което Бог ни е казал.
Битие е история, истинска история.
♪♪
Closed Captions by CaptionLink www.captionlink.com